Справа №:755/9703/25
Провадження №: 2/755/4323/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Гончарука В.П.,
за участю секретарів: Печуркіної Я.А., Оніщука Р.О. 
представник позивача: ОСОБА_1 
представник відповідача : ОСОБА_2 
відповідача: ОСОБА_3 
третьої особи: ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 через свого представника звернулася з позовом до суду та відповідно до позовних вимог просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №56, видане ОСОБА_3 24.02.29025 року приватним нотаріусом КМНО Довбах Н.П. у спадковій справі № 68365624 та всі документи, видані на його основі.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що    ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який був рідним братом позивача.
ОСОБА_6 до смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .  
За життя, 20.11.2002 р. спадкодавцем ( ОСОБА_6 ) було складено заповіт, до змісту якого зазначалось, що квартиру, яка належить йому на праві приватної власності, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 він заповідає своїй сестрі - ОСОБА_5 , позивачу по справі. 
Після  смерті ОСОБА_7   було  відкрито спадкову справу №68365624 приватним нотаріусом КМНО Довбах Н. П. 
Позивачкою, 12 жовтня 2021 року було подано заяву про  прийняття спадщини на підставі вказаного вище заповіту від спадкодавця ОСОБА_6 .
В межах спадкової справи приватним нотаріусом КМНО Довбах Я.О. 20.07.2022 року було видано свідоцтво про право на спадщину №69490282 на бланку НСА №739815.
Однак,  при подальшому оформленні права власності виникла затримка через те, що з моменту складення заповіту, вказаного вище, і до моменту прийняття спадщини, відбулися зміни в назвах вулиць та нумерації будинків, про що і повідомив нотаріус.
Позивач отримала відповідь від адміністрації та підтвердження, того, що будинку АДРЕСА_3 було присвоєно № 4 «в».
Після повторного звернення до нотаріуса справа не отримала руху через необхідність надання документів підтверджуючих право власності на спірну квартиру, які перебували у відповідача по справі.  
Відповідач надавати правовстановлюючі документи на спірну квартиру відмовлялась і на контакт не йшла.  
21 лютого 2025 року на адресу позивачу було надіслано повторно повідомлення від нотаріуса, в якому нотаріус зверталась з проханням надати документи права власності на  спадкове майно. Позивачка для формування пакету документів, зробила запит в Єдиному державному реєстрі речових прав, з якого дізналась, що 24 лютого 2025 року приватним нотаріусом Довбах Н.П. було видано свідоцтво на спадщину за законом дружині померлого ОСОБА_8 та на підставі цього свідоцтва оформлене право  власності. 
Однак, слід зазначити, що оскільки позивач не відмовлялася від спадщини і подала заяву вчасно про прийняття спадщини, та з огляду на наявність заповіту, дії нотаріуса суперечать  нормам спадкового права. 
Свідоцтво  про  право  на спадщину  та оформлене на його підставі право власності має бути визнане судом недійсним.
Відповідно  до  ст. 1268 ЦК України,  позивачка ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом подання заяви. Ця дія  є достатньою  для виникнення її права на спадкове майно, що підтверджено також позицією Верховного Суду у справі № 199/10949/14-ц.
Видача  свідоцтва іншому спадкоємцю за законом  (дружині) без  урахування пріоритету заповіту та наявності  спадкоємця за  заповітом суперечить нормам ст. ст.1223, 1257, 1268 ЦКУ та п.240 Інструкції №296/5.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
12 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов відзив на позов в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість, вказуючи на те, що приватним нотаріусом КМНО Довбах Н.П. свідоцтво про на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_3 набула права власності на спірну квартиру АДРЕСА_4 у відповідності до вимог чинного законодавства, як спадкоємцю першої черги.
В той же час квартира АДРЕСА_5 спадкодавцю ОСОБА_6 ніколи не належала та її власником він не був.
3.11.2025 р. на виконання ухвали суду до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 18/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .
3.12.2025 р. по даній справі було закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог з обставин викладених в позовній заяві, зазначаючи на тому, що не виконана воля заповідача, вказуючи на те, що зміна нумерації будинків не є підставою для усунення спадкоємця за заповітом від отримання спадщини, так -як дана обставина не залежала від волі спадкодавця.
Відповідач та представник відповідача заперечували щодо задоволення позову з обставин викладених у відзиві на позовну заяву, додатково зазначаючи, що їм було відомо про заповіт від 20.11.2002 року, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_6 заповідав свою квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_9 та про інші заповіти, що містяться в матеріалах спадкової справи.
За твердженням відповідача та її представника за життя ОСОБА_6 мав фінансові зобов`язання в тому числі й перед позивачем та складання заповіту була однією з гарантій щодо виконання вказаних зобов`язань.
Також, як зазначає відповідач спадкодавець ОСОБА_6 достовірно знав, що у вказаному вище заповіті від 20.11.2002 р. не вірно вказана адреса квартири в зв`язку з чим даний заповіт виконаним не буде, так - як спадкодавець з життя виконав перед позивачем свої зобов`язання.
При цьому відповідач зазначає, що за життя у спадкодавця будь - якої іншої квартири, крім спірної квартири АДРЕСА_6 , не було.
Вважає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого відповідач успадкувала квартиру АДРЕСА_4 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 будь яких порушень чинного законодавства допущено не було.
Третя особа приватний нотаріус КМНО Довбах Н.П. в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що спадкоємець не надав правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_5 , що за життя належала б спадкодавцю ОСОБА_6 та в обов`язки нотаріуса не входить надавати консультації спадкоємцям в тому числі щодо звернення до суду за тлумаченням заповіту.
Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.2025 р. було видано спадкоємиці ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 у відповідності до вимог законодавства та з дотриманням інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкодавцем ОСОБА_6 було складено заповіт на користь позивача на майно, що не належало спадкодавцю та не перебувало у його власності.
Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного.
18.11.2002 р. спадкодавець ОСОБА_6 склав заповіт відповідно до якого спадкодавець заповідав свою недобудовану квартиру АДРЕСА_7 та гараж підземний, розташований в автокооперативі Університет ( АДРЕСА_8 заповів батькові ОСОБА_10 (зареєстровано в реєстрі за №3386)
Також 20.11.2002 р. ОСОБА_6 склав заповіт відповідно до якого спадкодавець заповів свою квартиру   АДРЕСА_5 на користь позивача ОСОБА_5 ( зареєстровано в реєстрі за №2399).
Крім того, 18.11.2005 р. ОСОБА_6 склав заповіт на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , відповідно до якого заповідав останнім в рівних долях право на спадкування на грошові кошти , що знаходилися на момент смерті на грошових вкладах, рахунках у фінансових установах.
Відповідно до тексту даного заповіту ОСОБА_6 позбавив свого сина ОСОБА_12 право на спадкування, (зареєстровано в реєстрі за №4614)
Відповідно до розпорядження Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації від 29.04.2005 р. за №599 «Про надання поштових адрес» вбачається, що житловому будинку АДРЕСА_9 , вказані відомості містяться в матеріалах спадкової справи.
Спадкодавець ОСОБА_6 набув права власності на квартиру АДРЕСА_4 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 4.02.2004 р. (свідоцтво про право власності від 12.02.2004 р, зареєстровано право власності в КП БТІ м.Києва 14.02.2004 р.).
21 листопада 2013 р. між спадкодавцем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_6 помер у віці ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
24 вересня 2021 р. з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6 до приватного нотаріуса КМНО Довбах Н.П. звернулася відповідач по справі ОСОБА_3 
22 жовтня2021 р. до нотаріальних органів звернувся ОСОБА_11 про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 
22 жовтня 2021 р. до нотаріальних органів звернулася позивач ОСОБА_5 про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 .
В рамках спадкової справи №18/2021,щодо майна померлого ОСОБА_6 , яка перебувала у провадженні приватного нотаріуса КМНО Довбах Н.П. були видані:
свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.11.2021 р. відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала автомобіль «Nissan Qashqai» держ. номер НОМЕР_1 .
- 26.11.2021 р. свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала частину житлового будинку АДРЕСА_10 ;
- 7.04.2022 р. свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємці ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 успадкували в рівних долях грошові вклади, що за життя належали спадкодавцю ОСОБА_6 ;
- 1.07.2022 р. свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_10 ;
- 20.07.2022 р. свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємці ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 успадкували в рівних долях грошові вклади, що за життя належали спадкодавцю ОСОБА_6 ;
- 24.02.2025 р. свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала спірну квартиру АДРЕСА_4 .
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Спадкоємці у встановлений статтею 1270 ЦК України звернулися з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса. 
Статтями 1233 -1235 ЦК України визначено, що  заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
Тобто заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Закон надає фізичній особі право призначити спадкоємців шляхом складання заповіту та розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій погляд.
Заповіт- це розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку.
За своєю юридичною природою, заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред`являються до правочинів відповідно до Цивільного кодексу України. Його значення полягає у тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов`язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача. Заповідач (особа яка складає заповіт), має право за своїм розсудом заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначати частки спадкоємців в спадщині, позбавивши спадщини одного, чи всіх спадкоємців за законом, не зазначаючи причини такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження, передбачені правилами Цивільного кодексу України про спадкування, скасувати, чи змінити складений заповіт.
Свобода заповіту обмежена правилами про обов`язкову частку.
Як слідує з матеріалів справи на момент складання заповіту від 20.11.2002 р. відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_6 заповів свою квартиру     АДРЕСА_5 на користь позивача ОСОБА_5 , квартира перебувала в розпорядженні та у користуванні спадкодавця ОСОБА_6 , та на той час будинку в якому розміщена спірна квартира АДРЕСА_5 , дана обставина не була спростована в судовому засіданні та нумерацію вказаного будинку було змінено на 4-В тільки 29.04.2005 р. на підставі Розпорядження «Про надання поштових адрес» Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації за №599.
ОСОБА_6 набув права власності на квартиру АДРЕСА_4 15.02.2004 р. на підставі свідоцтво про право власності від 12.02.2004 р.
З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що за життя спадкодавець зробив волевиявлення, особисте розпорядження, відповідно до якого заповідав свою квартиру АДРЕСА_6 саме спадкодавцю ОСОБА_5 .
Як убачається з матеріалів справи, що спадкодавець ОСОБА_6 після складання заповіту від 20.11.2002 р. будь - яких інших розпоряджень щодо спірної квартири АДРЕСА_6 не здійснював.
Статтею 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.
У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.
Відповідно до п.5.1 Глави 10 Інструкції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» слідує, що при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.
Як було встановлено в ході судового розгляду, що нотаріусом в рамках спадкової справи №18/2021 не була винесена постанова щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2002 р. та не прийнято будь - яке інше рішення.
З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.2025 р. відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала спірну квартиру АДРЕСА_4 було видано приватним нотаріусом КМНО Довбах Н.П. передчасно без з`ясування всіх фактичних обставин.
Стаття 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.
Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2025 р., що стосується позовної вимоги про визнання недійсними всіх документів, виданих на основі оспорюваного свідоцтва, то вказана вимога не знайшла свого правового обґрунтування в ході судового розгляду.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
З врахуванням викладеного суд керуючись, ст.ст.328, 1216, 1217 ,1218, 1223, 1224,1233- 1235 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Наталія Петрівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - задовольнити частково. 
Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.02.2025 р. відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала квартиру АДРЕСА_4 було видано приватним нотаріусом КМНО Довбах Н.П. зареєстрованого в реєстрі за №56, свідоцтво про право на спадщину 73701811 - недійсним.
В іншій частині задоволення позову - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1211.20 грн. витрат по оплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи: 
Позивач -  ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_11 , ІПН НОМЕР_2 
Відповідач- ОСОБА_3 , АДРЕСА_12 , ІПН НОМЕР_3 
Третя особа: Приватний нотаріус КМНО Довбах Наталія Петрівна, адреса: АДРЕСА_13 .
Судове рішення складено 23 липня 2026 року.

Суддя