Справа № 570/2667/26
номер провадження 1-кп/570/280/2026
В И Р О К
іменем України
23 липня 2026 року         м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області у складі 
судді  ОСОБА_1  
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №42025180000000018 від 02.04.2025 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антопіль Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого згідно з вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 14.09.2017 за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна, яке відбуте 26.04.2024
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 у період часу з 21 год. 12 хв. 01.06.2025 по 01 год. 14 хв. 02.06.2025, під час телефонних розмов із Особою 1 та Особою 2, судовий розгляд відносно яких здійснюється в окремому провадженні, вступив у попередню змову з вказаними особами та погодився на пропозицію придбати, доставити та здійснити перекидання наркотичного засобу метадон на територію ДУ «Городоцький виправний центр (№131)», тобто здійснити збут наркотичного засобу у місце позбавлення волі.
Зокрема, на виконання досягнутої із засудженими Особою 1 та Особою 2 домовленості, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у точно невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 00 год. 55 хв. 02.06.2025 у невстановленому місці на території Рівненського району Рівненської області, незаконно придбав наркотичний засіб метадон (фенадон), масою не менше 0,017 г.
Після цього, на виконання досягнутої домовленості про збут на територію ДУ «Городоцький виправний центр (№131)», тобто місце обмеження та позбавлення волі утримуваних там осіб, наркотичного засобу метадон шляхом його перекидання, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із Особою 1 та Особою 2, судовий розгляд відносно яких здійснюється в окремому провадженні, близько 01 год. 18 хв. 02.06.2025 прибув із водієм автомобіля марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , який не був обізнаний у дійсних намірах співучасників злочину, до обумовленого з Особою 2 місця за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 92 А. За цим, постійно перебуваючи на зв`язку із Особою 2, який телефоном продовжував координувати дії ОСОБА_5 , вказуючи на конкретне місце здійснення перекидання пакунку із наркотичним засобом та підсвічував із приміщення гуртожитку №1 виправного центру світлом ліхтарика у потрібне місце, близько 01 год. 22 хв. 02.06.2025, ОСОБА_5 вийшов із автомобіля «Opel Vivaro», підійшов до паркану із ДУ «Городоцький виправний центр (№131)» та здійснив перекидання пакунку в якому знаходилися речовина із вмістом наркотичного засобу метадон (фенадон), масою не менше 0,017 г.
Одразу за цим, інша невстановлена досудовим розслідуванням особа із числа засуджених, що відбувають покарання у ДУ «Городоцький виправний центр (№131)», виконуючи подальші вказівки Особи 2, близько 01 год. 23 хв. 02.06.2025 підібрала перекинутий пакунок із наркотичним засобом та, повернувшись до приміщення гуртожитку, передала його Особі 2. 
Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та у збуті наркотичного засобу у місце позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України.
08.07.2026 між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника ОСОБА_4 , та прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 , укладена угода про визнання винуватості.
Суд, вивчивши обвинувальний акт, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України – незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збуту наркотичного засобу у місце позбавлення волі, за передньою змовою групою осіб.
Прокурор вказав, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам чинного законодавства, просив її затвердити та призначити обвинуваченому покарання визначене в цій Угоді.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Вказав, що у вчиненому розкаюється, із запропонованим видом та мірою покарання згідний, просив затвердити Угоду про визнання винуватості, наслідки укладення угоди та її невиконання, йому роз`ясненні та зрозумілі.
Захисник обвинуваченого, також просив затвердити Угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості щодо обвинуваченого, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При перевірці Угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України судом встановлено, що Угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 307 КК України, умови Угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення Угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за Угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.2 ст. 307 КК України, а також, що при укладенні Угоди враховані обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яким є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 – рецидив злочинів, враховані відомості про особу обвинуваченого, повне визнання вини та щире розкаяння, що обвинувачений на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначається, що застосування спрощеної процедури, зокрема, процедури на підставі угоди про визнання винуватості, має низку переваг для обвинуваченого та правосуддя (скорочена тривалість розгляду справи, швидке визначення винуватості особи та її відповідальності, швидке відшкодування шкоди, заподіяної злочином).
Заслухавши учасників судового провадження, враховуючи, що Угода про визнання винуватості відповідає положенню ч. 4 ст. 469 КПК України та змісту ст. 472 КПК України, і обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення, затвердження Угоди та невиконання, із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згідний, враховуючи також обставини що пом`якшують покарання: які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яким є щире каяття, обставина, яка обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченого, що останній на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим за участі захисника Угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, обвинуваченому слід призначити визначене Угодою про винуватості покарання.
Судом перевірено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджуються на призначення узгодженого покарання.
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, зокрема враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Пом`якшуючою покарання обставиною ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 66 КК України судом визнано щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до положень статті 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , прокурором заявлено, а судом визнано - рецидив кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги наведене, відомості про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, поряд з цим, згідно з положеннями ст.89 КК України є раніше судимим, наявність обтяжуючої покарання обставини, обвинуваченому слід призначити визначене Угодою про винуватості покарання.
Сторони погодили на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в межах санкції вказаної частини статті - у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Визначене сторонами покарання відповідає принципам призначення покарання та вимогам Закону.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим з участю захисника та прокурором.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку обов`язково зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Питання про судові витрати, що підтверджені документально, суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Суд погоджується з думкою прокурора про стягнення з обвинуваченого судових витрат у розмірі, що відповідає проведенню судових експертиз на підтвердження винуватості обвинуваченого.
За матеріалами кримінального провадження та клопотанням прокурора з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати, що стосуються доведення його винуватості, оскільки відповідно до ухвали від 11.05.2026, матеріали обвинувального акту відносно нього виділено в окреме провадження, а саме у розмірі 4 312, 87 грн., з яких:
- щодо висновку експерта №СЕ-19/118-25/8943-НЗПРАП від 24.06.2025 – 1485,67 грн.;
- щодо висновку експерта № 4166-Е від 22.09.2025 – 2827,20 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -
, 
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 липня 2026 року між прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судових експертиз у загальному розмірі 4312,87 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою, але не більше як на 60 днів.
Початок відбуття покарання ОСОБА_5 за вказаним вироком рахувати з 30.06.2026.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.
Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя          ОСОБА_1