| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/11526/25 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів :

головуючий суддя Грибан І.О.
судді:  Аліменко В.О.
Безименна Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним дії відповідача щодо нарахування переплати за період з 27.04.2023 по 31.08.2025 в сумі 83666 грн;
- зобов`язати відповідача не стягувати надміру виплачені кошти за період з 27.04.2023 по 31.08.2025 в сумі 83666 грн. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 закрито провадження у справі. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року, встановлено строк для подання відзиву, витребувано з Чернігівського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 620/11526/25.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2026 вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді Кучми А.Ю., через тривалу відсутність судді у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2026, справа № 620/11526/25 передана судді-доповідачу - Грибан І.О. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2026 до складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Аліменко В.О., Безименна Н.В.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2026 року справу прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що «…дії відповідача щодо нарахування переплати за період з 27.04.2023 по 31.08.2025 в сумі 83666 грн, зазначеної у листі ГУ ПФУ в Чернігівській області від 10.09.2025, не є діями або рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України та не спричиняють виникнення будь-яких прав чи обов`язків, оскільки не містять обов`язкових приписів (обов`язку вчинити дії) для позивача, дотримання яких забезпечується правовими механізмами, а отже, не є правовим актом індивідуальної дії та не може оскаржуватись до адміністративного суду». При цьому суд першої інстанції вважав, що оскарженню в судовому порядку підлягатиме рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, на підставі якого відповідач прийшов до висновків щодо переплати пенсії.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується і вважає його помилковим, виходячи з наступного.
Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.
При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.
Так, позивач звернувся з наступними позовними вимогами: 
-визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування переплати за період з 27.04.2023 по 31.08.2025 в сумі 83666 грн. 3. 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в не стягувати з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти за період з 27.04.2023 по 31.08.2025 в сумі 83666 грн.
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії, оскільки стверджує, що в його діях не було зловживання правом, не подавалися недостовірні дані, які б призвели до нарахування пенсії в збільшеному розмірі та здійснення переплати.
Отже, позивачем оскаржуються, на його думку, дії, здійсненні відповідачем в порушення приписів «Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення», затвердженим постановою правління ПФУ від 21.03.2003 №6-4.
При розгляді справи, суд першої інстанції не з`ясовував, чи приймалося відповідачем рішення ( як індивідуально правовий акт) про здійснення перерахунку пенсії позивача, чи перерахунок здійснювався ( дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень) внаслідок арифметично-облікових дій, для правильно визначення предмету спору, з метою вирішення питання підсудності та юрисдикції спору.
Колегія суддів звертає увагу, що основні засади (принципи) адміністративного судочинства, закріплено в ст.9 КАС України. 
Відповідно до ч.2 цієї правової норми, принцип офіційності полягає в тому, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Отже, в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. 
Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
При цьому суд може вживати заходи щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Крім того, колегія суддів зазначає, що одна з найголовніших відмінностей вирішення саме публічно правових спорів полягає у презумпції правомірності вимог суб`єкта приватного права, оскільки стаття 77 КАС встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 640/18584/20.
Наразі, в цій справі суд першої інстанції не вживав заходів для з`ясування всіх обставин справи, мотивів та підстав звернення позивача з даним позовом до суду. 
Невстановлення та ненадання правової оцінки всім обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даної справи .
Таким чином, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Згідно з частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року про закриття провадження в адміністративній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.О. Аліменко 

Н.В. Безименна

(повний тест постанови складено 06.08.2026р.)