Справа № 347/1518/26
Провадження № 2-о/347/123/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Драч Д.С.,
за участі секретаря Данилюк М.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного догляду, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту того, що він є єдиною особою, що зайнятий постійним доглядом за своєю бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що остання внаслідок похилого віку не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком Центральної лікарсько-консультативної комісії Косівської ЦРЛ №181/6. Інших осіб, які могли б здійснювати за ОСОБА_2 догляд немає, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.
Ухвалою судді від 23.06.2026 року вказана заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.
Заявник та представник заінтересованої особи до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Від представника заявника ОСОБА_3 надійшла заява із проханням розглядати справу у відсутності сторони заявника.
Від Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області надійшла заява із проханням розглядати справу у відсутності її представника, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог.
Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з нижче наведених підстав.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Вижниця Чернівецької області, що підтверджується копією його паспорта НОМЕР_1 (а.с.5), зареєстрований по АДРЕСА_1 з 11.03.2015 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с.6).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 з 28.04.1978 року, що підтверджується копією її паспорта НОМЕР_2 (а.с.7) та витягом з реєстру територіальної громади (а.с.8).
За змістом висновку ЛКК КНП «Косівська ЦРЛ» №181/6 від 10.03.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду (а.с.9).
Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов життя №297 від 09.06.2026 року ОСОБА_1 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є пенсіонеркою, вдовою, часто хворіє та потребує стороннього догляду, який за нею фактично здійснює її онук ОСОБА_1 (а.с.10).
Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Надані суду письмові докази підтверджують, що ОСОБА_1 фактично здійснює постійний догляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду згідно висновку лікарської комісії, а інших осіб, які б могли здійснювати такий догляд немає. 
Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою ,яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293та п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно дост.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.
Відповідно до ч. 6ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.
Відповідно дост.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява належно обґрунтована та обставини, викладені в заяві, підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного та керуючись, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,247,259,263-265,293,294,315,319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного догляду задовольнити.
Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , здійснює постійний догляд за своєю бабусею – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 05.08.2026 року.

Суддя Д.С. Драч