Справа № 693/1804/25 
Провадження № 2/693/132/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15.07.2026р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді - Коцюбинської Ю.Д., за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу - Харченко Марина Михайлівна, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами,
сторони та інші учасники провадження:
представник позивача, адвокат – Тесля О.М.,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.
В обґрунтування своїх заявлених вимог позивач зазначила наступне.
Відповідно до Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української ССР, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Конельської сільської ради депутатів трудящих від 05.05.1996 року за №8 по типовому проекту будівлі №1-181, ОСОБА_2 дозволено побудувати житловий будинок на земельній ділянці площею 0,25 га, що виділена під забудову.
План (схема) забудови земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку з надвірними спорудами та проект будівництва будинкупогоджена виконавчим комітетом Жашківського районної Ради депутатів трудящихся.
Відповідно до наданих дозволів ОСОБА_2 побудовано житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .
У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 06.10.2014р. Виконавчим комітетом Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Після смерті ОСОБА_2 його дружина, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.
Відповідно до Договору про поділ спадщини від 26.06.2015р. ОСОБА_3 отримала:
-житловий будинок АДРЕСА_1 ;
-приватизовану земельну ділянку площею 0, 2500 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 ;
- приватизовану земельну ділянку площею 0, 0156 га, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 ; 
- грошові вклади, що зберігаються в філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10023/0323.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, залишивши заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального Іващенко Г.М. 01.08.2014р. за реєстровим номером 2989, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. 21.10.2024р. заведено спадкову справу за №44/2024 та зареєстровано у спадковому реєстрі за №73160678.
Відповідно до довідки про склад спадкоємців, виданої приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Харченко М.М. від 13.11.2025р. за № 125/02-14, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та не оформила своїх спадкових прав.
На підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. 01.08.2024р. за реєстровим №2989, позивач отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0156 га та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0, 2500 га, місце розташування яких: АДРЕСА_1 .
19 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить чоловіку померлої - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.
Приватним нотаріусом Харченко М.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 26/02-31 від 19.11.2025р., мотивуючи її тим, що право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстроване за померлим ОСОБА_2 , останній не набув права власності на зазначене нерухоме майно.
Отже, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок за померлим ОСОБА_2 , у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину.
При цьому, в якості документа, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок, нотаріусу було надано довідку №153 від 12.05.2015р. видану виконавчим комітетом Конельської сільської ради, де зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та про те, що згідно із записом в погосподарській книзі №2 виконавчого комітету Конельської сільської ради, Жашківського району, Черкаської області за №0106 за цим двором значиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав до дня смерті громадянину ОСОБА_2 на праві особистої власності;
- довідку за №517 від 28.08.2024р., видану КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», в якій зазначено, що станом на 01.01.2013р. житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстрований у Жашківському відділку Черкаського об`єднаного бюро технічної інвентаризації.
Згідно із технічним паспортом, виготовленим 29.10.2024р., будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , 1975 - 1978 року побудови, складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 65, 6 кв.м., господарські будівлі та споруди: веранда літ. «а 1», ганок, літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3.
Отже, вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було побудовано до 01.07.2004р.
Відповідно до підпункту 4.19 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.
За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснив йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»встановлено речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Законуправа на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Правовідносини щодо права власності до 01 січня 2004 року регламентувались розділом II Цивільного кодексу УРСР.
Верховним Судом України у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13 було висловлено правову позицію, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.
Питання набуття права власності, зокрема й на житловий будинок, що був побудований у 1975-1978 році, регламентувались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки зведення й завершення будівництвом об`єкта.
Відповідно до вказаних нормативних документів громадяни вправі були, зокрема, придбати або побудувати для себе на праві особистої власності житлові будинки.
Тобто, законодавче регулювання на час будівництва ОСОБА_2 житлового будинку в 1975-1978 роках передбачало набуття права особистої власності на житловий будинок внаслідок його будівництва.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди в подальшому регулювалася підзаконними нормативними актами, а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.
Вказаним нормативним актом було передбачено реєстрацію права власності на житло тільки в містах та селищах і не встановлювалась можливість такої в сільських населених пунктах.
Відповідно до практики правозастосування діючого законодавства, викладеної в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УPCP 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP".
Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами».
Отже, ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами внаслідок його створення (будівництва), що підтверджується вищенаведеними доказами, вніс запис у погосподарську книгу, проте право власності в БТ1 не зареєстрував (не оформив).
Відповідно до приписів частин 1,2 і 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). 
Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами увійшов до складу спадщини за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку прийняла, але не оформила ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відтак у позивача виникло право на набуття у власність вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.
З огляду на вказані обставини, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на вищевказаний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до технічного паспорта від 29.10.2024, що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
04.12.2025р. на підставі ухвали суду позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
23.02.2026р. ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
28.04.2026р. на підставі ухвали суду за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.Г. витребувано довідку про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
18.05.2026р. представник позивача, адвокат – Тесля О.М. через систему «електронний суд» подала додаткові пояснення до позовної заяви, де зазначила, що право власності на збудоване до набрання чинності Законом №1952 нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством Комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу №56 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, утому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалася вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). 
За даними Виконавчого комітету Конельської сільської ради домоволодіння по АДРЕСА_1 до дня смерті належало ОСОБА_2 на праві особистої власності.
Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої влади. Вказаною інструкцією, обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не сільській місцевості.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення господарського обліку, замість документів, передбачених п. 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу(надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою) селищної, міської ради або відповідною архівною установою.
Згідно з технічного паспорта, вищевказане домоволодіння складається із житлового будинку 1975 року побудови, загальною площею 65,60 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами.
Отже, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння по АДРЕСА_1 побудоване ОСОБА_2 відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстроване органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі №2 виконавчого комітету Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області за №0106.
18.05.2026р. на підставі ухвали суду за клопотанням представника позивача витребувано: 
- у Виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області витяг з погосподарської (поземельної) книги щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням номеру погосподарської книги, номеру запису, відомостей про власника домоволодіння, року побудови, а також підстав внесення відповідного запису (рішення органу місцевого самоврядування, правовстановлюючі документи чи інші підстави);
- у нотаріуса Жашківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №495/2014, що зареєстрована в спадковому реєстрі за №56911615 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У судовому засіданні представник позивача, адвокат – Тесля О.М. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Пояснила, що по технічному паспорту ніяких змін надати не може. Будинок знаходиться в селі, пустий та без нагляду.
У судове засідання представник третьої особи не з`явився, але подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи.
Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
05 травня 1966 року ОСОБА_2 надано дозвіл на забудову ділянки відповідно до рішення Виконкому Конельської сільської ради депутатів трудящих №8 по типовому проекту будівлі №І-181, площею 44 кв.м. Початок і кінець будівництва травень 1966р. – травень 1969р. (а.с.8-9) 
На підставі акту правління колгоспу ім. Мічуріна с. Конела Жашківського району ОСОБА_2 надано право на користування присадибною земельною ділянкою 0,28га. (а.с.11).
Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_2 з 07.02.1965р. перебував у шлюбі із ОСОБА_3 (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу №495/2014, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.12).
З матеріалів спадкової справи установлено, що спадкоємцями майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дочка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. спадкової справи 7,8).
26.06.2015р. між спадкоємцями укладено договір про поділ спадщини, відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала: житловий будинок АДРЕСА_2 ; приватизовану земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ; приватизовану земельну ділянку площею 0,0156 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 ; грошові вклади, що зберігаються в філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10023/0323 с. Бузівка на рахунку № НОМЕР_3 на суму 2093,70 грн. 70 коп. (а.с. спадкової справи 20).
26.06.2015р. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади (а.с. спадкової справи 22, 24) та зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,0156 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. спадкової справи 23). 
Відповідно до довідки №153, виданої Виконавчим комітетом Конельської сільської ради ОСОБА_3 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі №2 Виконавчого комітету Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області за №0106 за цим двором значиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належав до дня смерті гр. ОСОБА_2 на праві особистої власності. Коротка характеристика будинку: житловий будинок, 1965 року збудування, цегляний, критий залізом, загальна площа 47 кв.м. До житлового будинку примикають господарські та побутові будівлі. Всі будівлі розташовані на приватизованій земельній ділянці розміром 0,26 га (а.с. спадкової справи 5).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16).
Відповідно до довідки №125 від 13.11.2025р., виданої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , 1939р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не оформила своїх спадкових прав. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 21.10.2024р. за №44/2024 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. (а.с.17, 24).
19.11.2026р. ОСОБА_1 зареєструвала право власності та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0156 га, надану для ведення особистого селянського господарства, та на земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.19-23, 25).
29.10.2024р. на замовлення ОСОБА_1 , ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (а.с.27-40). Відповідно до характеристики на зазначений вище будинок, установлено, що житловий будинок, веранда, ганок, погріб та колодязь побудовані у 1975 році; літня кухня, два сараї та вбиральня побудовані у 1978 році; ворота з хвірткою та огорожа побудовані у 2015 році.
Приватним нотаріусом Харченко М.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 26/02-31 від 19.11.2025р., мотивуючи її тим, що право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстроване за померлим ОСОБА_2 , останній не набув права власності на зазначене нерухоме майно.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема , визнання права.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:
1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;
2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
2. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. 
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Проаналізувавши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги, що наявні в матеріалах справи докази не спростовують наведень позивачем обставини, враховуючи, що відсутність заперечень відповідач, а також відсутність інших спадкоємців спірного майна, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 76-79, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу - Харченко Марина Михайлівна, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ), право власності в порядку спадкування на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 65, 6 кв.м., господарські будівлі та споруди: веранда літ. «а 1», ганок, літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня ліг. «Е», колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта від 29.10.2024, що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі в порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська