| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5667/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бжассо Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кобаль М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 січня 2021 року № 0001765-2408-2656, № 0001766-2408-2656 та № 0001767-2408-2656 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік.
Зазначеними повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання: за № 0001765-2408-2656 - 546 155,91 грн за нежитлові приміщення виробничого корпусу № 1 (літери "Б'" та "Б"") загальною площею 8410 кв.м у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 507892180000) із застосуванням ставки 1,5 відсотка; за № 0001766-2408-2656 - 367 324,24 грн за нежитлові приміщення того самого виробничого корпусу площею 5184,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202669580000); за № 0001767-2408-2656 - 385,40 грн за садовий будинок загальною площею 201,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233709832212) із застосуванням ставки 0,1 відсотка.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0001766-2408-2656 на суму 367 324,24 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 в частині на суму 0,01 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На зазначене рішення подано апеляційні скарги позивачем та відповідачем.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог щодо податкових повідомлень-рішень № 0001765-2408-2656 та № 0001767-2408-2656, посилаючись на те, що мотивувальна частина рішення суду суперечить його резолютивній частині, оскільки, визнавши податкове повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 правомірним, суд водночас скасував його в частині 0,01 грн. Зазначає, що до приміщень загальною площею 8410 кв. м неправомірно застосовано ставку у розмірі 1,5 відсотка, передбачену для адміністративно-побутових будівель промислових підприємств, тоді як ОСОБА_1 є фізичною особою та промисловим підприємством не є. На думку апелянта, встановивши помилковість здійсненого розрахунку, суд безпідставно не скасував відповідне податкове повідомлення-рішення, пославшись на те, що нарахування податку у меншому розмірі не порушує прав платника податків. Крім того, апелянт вказує на суперечливість висновків суду щодо податкового повідомлення-рішення № 0001767-2408-2656, оскільки, визнавши здійснене нарахування неправильним, суд водночас дійшов висновку про його правомірність. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що часткове скасування податкового повідомлення-рішення суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 826/15139/16 та від 17 квітня 2018 року у справі № 2а-10031/12/2670.
Головне управління ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, а саме скасування податкового повідомлення-рішення № 0001766-2408-2656, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що база оподаткування об`єктів нерухомості фізичних осіб обчислюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, при цьому за ОСОБА_1 у зазначеному реєстрі зберігається запис про право власності на приміщення площею 5184,9 кв. м (реєстраційний номер 202669580000), який нею не скасовано та не змінено. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не скористалася передбаченим підпунктом 266.7.3 Податкового кодексу України правом на проведення звірки даних, у зв`язку з чим, на думку контролюючого органу, не вправі посилатися на відомості, які впливають на визначення об`єкта оподаткування та суми податку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - без змін. Головне управління ДПС подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить залишити її без задоволення.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційних скарг (стаття 308 Кодексу адміністративного судочинства України), колегія суддів виходить з такого. 
Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України); базою оподаткування є загальна площа об`єкта (підпункт 266.3.1), яка обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або оригіналів відповідних документів платника, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2); ставки податку встановлює відповідна місцева рада у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати за 1 квадратний метр (підпункт 266.5.1).
Спір між ОСОБА_1 та Головним управлінням ДПС у м. Києві щодо оподаткування цього самого нерухомого майна вже двічі вирішувався судами. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2020 року у справі № 826/12829/18 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення про сплату ОСОБА_1 цього податку за 2017 рік; цією постановою встановлено, що внаслідок реконструкції та виділу частки в натурі (рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2014 року у справі № 756/4044/14-ц) приміщення площею 5184,9 кв.м увійшли до складу об`єкта площею 8410 кв.м, на який відкрито окремий розділ Державного реєстру (реєстраційний номер 507892180000), а нарахування податку додатково на 5184,9 кв.м спричиняє подвійне оподаткування одного й того самого об`єкта. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 640/17845/20 за податковий період 2019 року щодо того самого майна та між тими самими сторонами ці висновки підтверджено, а відповідні податкові повідомлення-рішення скасовано.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі за участю тих самих осіб не доказуються при розгляді іншої справи. А отже, обставина, що приміщення площею 5184,9 кв.м (реєстраційний номер 202669580000) внаслідок реконструкції увійшли до складу об`єкта площею 8410 кв.м (реєстраційний номер 507892180000), є встановленою і додатковому доказуванню не підлягає. Нарахування податку за повідомленням-рішенням № 0001766-2408-2656 окремо на ці 5184,9 кв.м повторно оподатковує той самий об`єкт, що є недопустимим. Незакриття попереднього розділу реєстру цього висновку не змінює: за статтями 20, 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі виділу частки попередній розділ закривається, а реєстраційний номер скасовується, тож наявність застарілого запису не перетворює майно на окремий об`єкт оподаткування.
Довід Головного управління ДПС про обов`язковість для нього виключно даних Державного реєстру колегія суддів відхиляє. У постанові від 27 лютого 2024 року у справі № 440/9997/22 Верховний Суд зазначив: "При обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий орган повинен використовувати не тільки дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але й наявні відомості, що містяться в оригіналах відповідних документів платника податків, зокрема в документах на право власності (за умови їх подання). За наявності розбіжностей у таких даних оригінали документів, надані платником, зокрема документи на право власності, мають пріоритет над даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно". Платником податку є власник об`єкта оподаткування, а не особа, про яку до реєстру внесено запис; Державний реєстр є лише джерелом інформації. Звернення із заявою про проведення звірки даних (підпункт 266.7.3 Податкового кодексу України) є правом платника, а не його обов`язком, і нереалізація цього права не легітимізує подвійне оподаткування. Крім того, дійсний стан майна Головному управлінню ДПС відомий ще з розгляду справи № 826/12829/18.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував повідомлення-рішення № 0001766-2408-2656, а апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві задоволенню не підлягає.
Щодо повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 (нежитлові приміщення площею 8410 кв.м, 546 155,91 грн) колегія суддів зважає на таке. 
Головне управління ДПС застосувало ставку 1,5 відсотка за кодом 1220.5 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 ("Адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств"). Водночас ОСОБА_1 є фізичною особою, а належність приміщень промисловому підприємству Головне управління ДПС не довело. 
Натомість адміністративне призначення приміщень підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою 28 січня 2014 року. 
Цей самий суд у постанові від 31 березня 2026 року у справі № 640/17845/20 щодо того самого майна встановив, що для приміщень адміністративного призначення Таблицею 1 додатка 1 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 передбачено ставку 1,00 відсотка (код 1220.9 "будівлі для конторських та адміністративних цілей"), а не 1,5 відсотка. Правомірність застосування ставки 1,5 відсотка, як і відповідність здійсненого розрахунку, Головне управління ДПС не довело, тоді як обов`язок доведення правомірності свого рішення покладається саме на нього (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Помилковість визначеної ставки безпосередньо впливає на розмір податкового зобов`язання, а правомірно нараховану суму податку за відсутності належного розрахунку Головного управління ДПС виокремити неможливо. 
За таких обставин повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 підлягає скасуванню в повному обсязі (постанови Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі № 826/15139/16 та від 17 квітня 2018 року у справі № 2а-10031/12/2670, відповідно до яких податкове повідомлення-рішення скасовується через неправильно здійснений контролюючим органом розрахунок суми зобов`язання). Висновок суду першої інстанції про те, що нарахування податку в меншому розмірі прав платника не порушує, є помилковим: протиправно обчислене податкове зобов`язання порушує право платника незалежно від того, у який бік допущено помилку. А отже, у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову.
Щодо повідомлення-рішення № 0001767-2408-2656 (садовий будинок) колегія суддів зважає на таке. Суд першої інстанції встановив, що правомірно нарахованою за цим повідомленням-рішенням є сума 385,39 грн, а 0,01 грн (різниця до нарахованих 385,40 грн) є наслідком заокруглення, не передбаченого Податковим кодексом України, і нарахована неправомірно. 
Посилання ОСОБА_1 на постанови Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі № 826/15139/16 та від 17 квітня 2018 року у справі № 2а-10031/12/2670 як на підставу для скасування цього повідомлення-рішення в повному обсязі колегія суддів відхиляє. 
У постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 240/27062/22 Верховний Суд роз`яснив, що зазначені постанови не містять висновку про неможливість часткового скасування податкового повідомлення-рішення, і що суд "не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань ... суму, яка ... нарахована правомірно за умови наявності відповідного розрахунку в матеріалах справи", а такі дії не є підміною повноважень контролюючого органу. А отже, повідомлення-рішення № 0001767-2408-2656 підлягає скасуванню лише в частині неправомірно нарахованих 0,01 грн, тоді як у частині 385,39 грн воно є правомірним; апеляційні скарги ОСОБА_1 і Головного управління ДПС у цій частині задоволенню не підлягають.
Колегія суддів зважає також, що суд першої інстанції, скасувавши 0,01 грн, у резолютивній частині рішення помилково зазначив номер повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 замість № 0001767-2408-2656, до якого ця сума фактично стосується. Зазначена неточність усувається цією постановою.
Решта доводів учасників справи висновків колегії суддів не спростовує. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (пункт 29 рішення у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року) стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторони; обсяг обґрунтування залежить від характеру рішення та обставин справи.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
За наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в частині скасування повідомлення-рішення № 0001766-2408-2656 та в частині, що стосується повідомлення-рішення № 0001767-2408-2656, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його зміни немає, а в частині відмови у задоволенні позову щодо повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову в цій частині.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26 січня 2021 року № 0001765-2408-2656, а також у частині зазначення про скасування податкового повідомлення-рішення № 0001765-2408-2656 на суму 0,01 грн.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26 січня 2021 року № 0001765-2408-2656 на суму 546 155,91 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26 січня 2021 року № 0001767-2408-2656 в частині на суму 0,01 грн.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
М.І. Кобаль

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)