Справа № 486/873/26
Провадження № 2-о/486/44/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року         м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Південноукраїнська міська територіальна громада в особі Південноукраїнської міської ради Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника – адвоката Семенову С.М., звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане 07.08.2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому за №12054 на ім`я ОСОБА_1 та членам його сім`ї – ОСОБА_2 .
Заява обґрунтована тим, що 07 серпня 2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому на підставі розпорядження від 07.08.2006 року №12054 було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності ОСОБА_1 частка та ОСОБА_2 частка. На підставі вказаного свідоцтва КП БТІ м.Южноукраїнська було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11830401 від 13.09.2006 року у якому також вказано, що власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 частка та ОСОБА_2 частка. Проте, заявник було виявлено, що документ не відповідає вимогам, встановленим законодавством, а саме свідоцтво про право власності на житло видано на ім?я « ОСОБА_3 » з апострофом, однак згідно паспорта його ім?я вірно вказано як « ОСОБА_4 » без апострофа. Відповідно до паспорта громадянина України виданого 16.03.2026 року на ім?я ОСОБА_1 , ім?я заявника вказане без апострофа. Відповідно до картки платника податків виданої на ім?я ОСОБА_1 , його ім?я вказане без апострофа. Відповідно до свідоцтва про народження виданого на російській мові т його прізвище, ім?я, по батькові мовою оригіналу вказано - « ОСОБА_5 ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 його ім?я зазначено - « ОСОБА_4 » без апострофа. Крім того, заявник звернувся до Центру надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради Миколаївської області з метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Однак 23.04.2026 року у проведенні реєстраційних дій було відмовлено у зв?язку з тим, що його ім?я у паспорті зазначено як « ОСОБА_4 », а у свідоцтві про право власності « ОСОБА_3 ».
В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, представник заявника надала суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, заяву підтримала, просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Південноукраїнської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про проведення судового засідання без її участі, зазначила, що проти задоволення заяви не заперечує.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 , згідно паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 16.03.2026 органом 4815, має ім`я українською мовою « ОСОБА_4 » /а.с.4/, що також підтверджується карткою платника податків від 26.03.2026 /а.с.5/.
Ім`я заявника у свідоцтві про народження НОМЕР_3 від 15.01.1952 року російською мовою зазначено як « ОСОБА_4 » /а.с.7/.
Ім`я заявника у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.03.2026 року, повторно виданого Південноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, українською мовою також зазначено як « ОСОБА_4 » /а.с.8/.
Разом з тим, у свідоцтві про право власності на житло, виданому 07.08.2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому на підставі розпорядження від 07.08.2006 року №12054, ім`я заявника зазначено як «ОСОБА_4 ». Згідно вище вказаного свідоцтва про право власності на житло квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності ОСОБА_1 1/2 частка та членам його сім`ї ОСОБА_2 1/2 частка /а.с.9/.
У витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11830401 від 13.09.2006 року, також зазначено, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 1/2 частка та членам його сім`ї ОСОБА_2 1/2 частка /а.с.10/.
Рішенням №84426344 від 23.04.2026 року про відмову в проведенні реєстраційних дій, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6 , заявнику відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме у зв`язку із різницею імен «ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 » /а.с.11/.
Відповідно до відповіді міського голови Південноукраїнської міської ради на адвокатський запит представника заявника – адвоката Семенової С.М. від 02.04.2026 року /а.с.12-13/, внесення змін у правовстановлюючий документ без рішення суду не представляється можливим /а.с.14/.
Отже, судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло ім`я заявник написано з апострофом, а саме «ОСОБА_4 », що різниця від написання його дійсного імені в інших документах - « ОСОБА_4 ».
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Метою встановлення відповідного факту є те, що без його встановлення заявник не зможе повноцінно реалізовувати свої права, зокрема державну реєстрацію виникнення права власності на квартиру.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації її права на проведення реєстраційних дій щодо права власності на квартиру.
Згідно з рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 20.10.2022 № 1128 «Про перейменування вулиць, бульварів, провулків населених пунктів Южноукраїнської міської територіальної громади» назву «вул. Дружби народів» перейменовано на «вул. Європейська».
Постановою Верховної Ради України № 4007-IX від 09.10.2024 місто Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області на місто Південноукраїнськ.
Оскільки відповідний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав та інтересів заявника та задоволення заяви шляхом встановлення факту належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 07.08.2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому за №12054 на ім`я ОСОБА_1 та членам його сім`ї – ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 315, 316, 319 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Південноукраїнська міська територіальна громада в особі Південноукраїнської міської ради Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , правовстановлюючого документу, свідоцтва про право власності на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 07.08.2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому за №12054.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя         О. О. Волощук