ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3677/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Релігійної організації «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року (суддя Лазаренко М.С., повне судове рішення складено 26 травня 2026 року) в справі №280/3677/26 за позовом Релігійної організації «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

Релігійна організація «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Вільнянській відділ ДВС) про:
визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Вільнянського відділу ДВС Манзенко Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні №80143951, яка полягає у нерозгляді заяви від 06 квітня 2026 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження;
зобов`язання розглянути заяву від 06 квітня 2026 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вважає, що встановлюючи обставини справи та застосовуючи норми закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції вийшов за межі предмета спору. 
Також вважає, що суд першої інстанції не повинен був брати докази, подані відповідачем, до уваги як такі, що подані із порушенням норм процесуального закону, та кваліфікувати дії відповідача як визнання позову. 
Зазначає, що від відповідача не одержано ані відзиву, ані жодних доказів, а оскільки позивач не отримав документи, на які суд здійснив посилання в оскаржуваному рішенні, вважає, що тим самим порушено процесуальні права позивача.
Крім того, вважає, що складені державним виконавцем документи, в тому числі, і після подання адміністративного позову у даній справі, не спростовують його протиправну бездіяльність та відсутність у справі постанов за результатами розгляду заяви позивача від 06 квітня 2026 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.02.2026 Головним державним виконавцем Вільнянського відділу Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Манзенко Тетяною Леонідівною (далі - державний виконавець) винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №80143951 з виконання виконавчого листа №280/303/25, виданого 29.01.2026 Запорізьким окружним адміністративним судом.
Копія зазначеної постанови 27.03.2026 отримана позивачем засобами поштового зв`язку.
06.04.2026 через канцелярію Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачем подано заяву про виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Повідомлено, що позивачем підписано два примірники охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини чи її частину щодо охорони Іллінської церкви (Церкву в ім`я пророка Іллі), розташованої за адресою: вул. Центральна, б. 13 у с. Тернівка Запорізького району Запорізької області (охоронний номер 5012-3п) та двічі (05.11.2025 та 30.11.2025) направлено супровідними листами до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації.
07.04.2026 державним виконавцем направлено вимогу до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації від 07.04.2026 про надання відомостей щодо виконання рішення суду.
17.04.2026 до державного виконавця надійшов лист Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації, в якому повідомлено, що направлений позивачем проєкт охоронного договору, який надійшов 05.11.2025, був доопрацьований та направлений для підписання 23.01.2026, повторно - 12.02.2026. На теперішній час боржником охоронний договір не підписано.
22.04.2026 відповідачем направлено вимогу до позивача терміново, у строк 3-х робочих днів з дня отримання вимоги надати інформацію та пояснення щодо виконання рішення суду.
З матеріалів виконавчого провадження №80143951 вбачається, що державним виконавцем вчинялись дії з перевірки наданих позивачем відомостей про виконання рішення суду.
З метою пересвідчитись у наданих позивачем відомостях про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем здійснювались заходи з отримання інформації від стягувача, який в свою чергу повідомив, що рішення суду у повному обсязі не виконано, охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини направлений позивачем (отриманий 05.11.2025) потребував доопрацювання, доопрацьований примірник було направлено двічі, однак підписані примірники позивачем не були надані.
Зазначені обставини у позові наведено не було, а доводи щодо бездіяльності відповідача обмежені фактом нерозгляду заяви від 06.04.2026 про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.
Суд першої інстанції вважав, що під час судового розгляду відповідачем доведено належними доказами, що заяву позивача розглянуто та вчинено необхідні дії для встановлення обставин виконання рішення суду, тому судом першої інстанції не встановлено протиправної бездіяльності відповідача, на яку посилається позивач.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі №280/303/25, яке набрало законної сили 23 жовтня 2025 року, зобов`язано Релігійну організацію «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» укласти з Управлінням містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації охоронний договір на пам`ятку архітектури, історії, монументального мистецтва Іллінську церкву (Церкву в ім`я пророка Іллі), розташовану за адресою: вул. Центральна, б. 13 у с. Тернівка Запорізького району Запорізької області (охоронний номер 5012-Зп).
На виконання цього судового рішення Запорізьким окружним адміністративним судом 29 січня 2026 року видано виконавчий лист №280/303/25, який направлено до примусового виконання до Вільнянського відділу ДВС.
Постановою державного виконавця від 13 лютого 2026 року відкрито виконавче провадження №80143951 з примусового виконання виконавчого листа №280/303/25.
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 27 березня 2026 року засобами поштового зв`язку.
Позивачем 06 квітня 2026 року подано заяву про виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій зазначено, що позивачем підписано два примірники охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини чи її частину щодо охорони Іллінської церкви (Церкву в ім`я пророка Іллі), розташованої за адресою: вул. Центральна, б. 13 у с. Тернівка Запорізького району Запорізької області (охоронний номер 5012-3п) та двічі (05.11.2025 та 30.11.2025) направлено супровідними листами до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації.
Державним виконавцем 07 квітня 2026 року направлено до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації вимогу від 07 квітня 2026 року про надання відомостей щодо виконання рішення суду.
Стягувачем листом, який надійшов до Вільнянського відділу ДВС 17 квітня 2026 року, повідомлено, що направлений позивачем проєкт охоронного договору, який надійшов 05 листопада 2025 року, доопрацьований та направлений для підписання 23 січня 2026 року, повторно - 12 лютого 2026 року, проте на час направлення листа боржником охоронний договір не підписано.
Державним виконавцем 22 квітня 2026 року направлено позивачу (боржнику) вимогу щодо надання у строк 3-х робочих днів з дня отримання вимоги інформації та пояснення щодо виконання рішення суду. 
Спірним в цій справі є питання наявності з боку державного виконавця протиправної бездіяльності щодо нерозгляду заяви боржника про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 Закону № 1404-VIII). 
За положеннями статті 63 Закону № 1404-VIII, яка регулює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За обставинами цієї справи, після відкриття виконавчого провадження боржником повідомлено державного виконавця листом від 06 квітня 2026 року про виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій зазначено, що позивачем підписано два примірники охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини чи її частину щодо охорони ОСОБА_1 церкви (Церкву в ім`я пророка ОСОБА_2 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (охоронний номер 5012-3п) та двічі (05.11.2025 та 30.11.2025) направлено супровідними листами до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації.
З метою перевірки інформації, зазначеної боржником у листі від 06 квітня 2026 року, державним виконавцем направлено вимогу стягувачу про надання інформації про виконання судового рішення боржником.
Отримана державним виконавцем від стягувача інформація свідчила про невиконання боржником рішення у повному обсязі, адже охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини направлений позивачем потребував доопрацювання, доопрацьований примірник двічі направлявся боржнику, проте підписані примірники позивачем не надані.
За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 червня 2023 року у справі № 640/12200/22, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Як вказано вище, судовим рішенням у справі №280/303/25 зобов`язано Релігійну організацію «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» укласти з Управлінням містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації охоронний договір на пам`ятку архітектури, історії, монументального мистецтва Іллінську церкву (Церкву в ім`я пророка Іллі), розташовану за адресою: вул. Центральна, б. 13 у с. Тернівка Запорізького району Запорізької області (охоронний номер 5012-Зп).
На час подання позивачем державному виконавцю листа від 06 квітня 2026 року, в якому зазначено про виконання рішення суду із інформацією про підписання позивачем два примірники охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини чи її частину щодо охорони Іллінської церкви (Церкву в ім`я пророка Іллі), розташованої за адресою: вул. Центральна, б. 13 у с. Тернівка Запорізького району Запорізької області (охоронний номер 5012-3п) та двічі (05.11.2025 та 30.11.2025) та направлення примірників договору супровідними листами до Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної держаної адміністрації, фактично охоронний договір не був укладений, адже стягувачем охоронний договір доопрацьовано та направлено для підписання позивачу 23 січня 2026 року та повторно 12 лютого 2026 року, а позивачем на час направлення листа боржником охоронний договір не підписано.
Відтак, відсутні підстави вважати, що у державного виконавця були підстави вважати, що боржником рішення суду виконано, відповідно, відповідач не мав підстав для ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Стосовно питання допущення відповідачем бездіяльності щодо нерозгляду заяви позивача суд зазначає таке.
За положеннями пункту 3 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція), передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
На документи, передбачені абзацом першим цього пункту, які формуються виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження, накладається кваліфікований електронний підпис відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Суд зауважує, що аналіз приписів Закону № 1404-VIII та Інструкції дають підстави для висновку, що рішення у вигляді постанови державним виконавцем має біти прийняте у разі закінчення виконавчого провадження, тоді як за відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження державний виконавець за заявою боржника (як в цьому випадку) не уповноважений ухвалювати рішення у вигляді постанови або у будь-якому іншому вигляді.
Суд зазначає, що розгляд заяви позивача про закінчення виконавчого провадження здійснений відповідачем шляхом перевірки відомостей, зазначених у заяві позивача від 06 квітня 2026 року, а також направлення боржнику (позивачу) 22 квітня 2026 року вимоги про надання у строк 3-х робочих днів з дня отримання вимоги інформації та пояснень щодо виконання рішення суду. 
Отже, відсутні підстави вважати, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність у питанні розгляду заяви позивача від 06 квітня 2026 року про закінчення виконавчого провадження.
Суд відхиляє посилання апелянта на судове рішення у справі №280/3417/26, адже цим судовим рішення не встановлено будь-яких преюдиційних обставин щодо розгляду/нерозгляду заяви позивача від 06 квітня 2026 року.
Також суд визнає безпідставними доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. 
За положеннями частин третьої-шостої статті 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
До відзиву додаються:
1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;
2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 175 КАС України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати:
1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;
2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (абзац перший частини другої статті 175 КАС України).
Судом установлено, що ухвалою суду першої інстанції від 07 травня 2026 року відкрито провадження в цій справі, запропонувати відповідачу протягом 5-ти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив та документи на його обґрунтування, з урахуванням вимог статті 162 КАС України.
Ухвалою від 21 травня 2026 року витребувано докази у відповідача, а саме копії матеріалів виконавчого провадження №80143951.
Відповідачем 22 травня 2026 року долучено до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження №80143951, а також відзив на позовну заяву.
Суд зауважує, що неврахування судом відзиву та поданих доказів внаслідок подання відзиву поза межами строку, встановленого судом, є правом, а не обов`язком суду.
Відтак, не зважаючи на те, що відзив на позовну заяву подано відповідачем із порушенням строку, встановленого судом, а також відсутність доказів направлення позивачу відзиву на позовну заяву та наданих доказів, врахування такого відзиву та доданих до нього доказів, які доречи, витребувані судом першої інстанції, не утворює порушення норм процесуального права, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Релігійної організації «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року в справі № 280/3677/26 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року в справі № 280/3677/26 за позовом Релігійної організації «Релігійна громада Української Православної Церкви при Свято-Іллінському храмі» до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 08 липня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко