ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
01.07.2026	Справа № 910/5686/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи
За позовом Акціонерного товариства «Експорт Кредитний Банк Туреччини» (Тurkiye ihracaт kredi bankasi anonim sirketi (turk eximbank)
до Приватного акціонерного товариства «Сантехкоплект»
про стягнення 244288,88 дол США.
Представники сторін:
від позивача: Приліпа М.М.;
від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
13.05.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Експортн Кредитний Банк Туреччини» (Тurkiye ihracaт kredi bankasi anonim sirketi (turk eximbank) з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Сантехкоплект» про стягнення 244288,88 дол США.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Контракту №02/20-SN від 09.01.2020, укладеного з Georg Fischer Hakan Plastik Boru ve Profil Sanayi Ticaret A.S., не оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 244288,88 дол США, право вимоги якої перейшло до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 відкрито провадження у справі №910/5686/26, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.06.2026, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
У підготовчому засіданні 17.06.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляд по суті на 01.07.2026.
У судове засідання 01.07.2026 з`явився представник позивача, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання 01.07.2026 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином шляхом отримання ухвали суду в своєму електронному кабінеті.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно з ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У судовому засіданні 01.07.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
09.01.2020 між Приватним акціонерним товариством «Сантехкоплект» (покупець) та Georg Fischer Hakan Plastik Boru ve Profil Sanayi Ticaret A.S. (продавець) укладено Контракт №02/20-SN, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити труби і фітинги, номенклатура, кількість і ціна якого будуть обговорюватися сторонами в інвойсах до цього контракту, а Покупець зобов`язується прийняти рекламні матеріали і зразки нової продукції на безоплатній або платній основі, що зазначається в Попередньому або Комерційному рахунках.
Відповідно до п. 2.1 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 валюта контракту - долар США.
Згідно з п. 2.2 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 загальна сума контракту складає 1.800.000,00 доларів США (один мільйон вісімсот тисяч доларів 00 центів).
22.12.2021 сторони уклали Додаткову угоду №2 до Контракту №02/20-SN від 09.01.2020, в якій погодили внести зміни до пункту 2.2. та збільшити вартість Контракту на суму 662000,00 доларів США; Пункт 2.2 читати у такій редакції: « 2.2 Загальна вартість Контракту становить 2.462.000,00 доларів США».
Згідно з п. 2.4 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 оплата за Товар здійснюється в порядку безготівкових розрахунків банківським переказом на рахунок Продавця, вказаний в Контракті.
Відповідно до п. 2.5 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 валюта платежу - долар США.
У п. 3.1 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 погоджено, що поставка товару проводиться партіями (під партією розуміється кількість товару, що відвантажується одночасно).
Приймання товару за кількістю та якістю проводиться відповідно до інвойсу та сертифікатів якості України (п. 4.2 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020).
У п. 9.1 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 визначено, що разом з товаром Продавець направляє Покупцю міжнародною поштовою службою TNT, DHL або подібною наступні документи українською та англійською мовами: оригінал інвойсу англійською мовою та його переклад на українську мову - по 3 примірника; Сертифікат походження Товару з печаткою Торгової палати - по 1 оригінал та 1 копія; Експортна декларація або її копія - 1 примірник; - Транспортна накладна / бортовий Коносамент - 1 примірник (1 екземпляр - оригінал і два примірника - копії) під відповідальністю транспортної компанії; - Пакувальний лист англійською мовою та його переклад на українську мову - по 2 примірники.
Відповідно до п. 11.1 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 контракт набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31 грудня 2020 року, або до повною виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Якщо протягом останнього місяця дії Контракту жодна зі сторін не інформувала іншу сторону про закінчення терміну угод, тоді Контракт вважається подовженим на наступний рік на тих самих умовах (п. 11.2 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020).
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Контракту №02/20-SN від 09.01.2020, укладеного з Georg Fischer Hakan Plastik Boru ve Profil Sanayi Ticaret A.S., не оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 244288,88 дол США, право вимоги якої перейшло до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, зважаючи на такі обставини.
Згідно зі ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як зазначено у преамбулі Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави;
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.
Як зазначено у ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Згідно зі ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.
У п. 8.1 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 всі зміни або доповнення до даного Контракту виконуються письмово. Якщо одне з положень цього Контракту є або стане згодом недійсним або нездійсненним з юридичних причин, то сторони вже зараз зобов`язуються замінити недійсне або з юридичних причин нездійсненне положення дійсним або юридично здійсненним, максимально відповідним економічним цілям, спільно запланованим обома сторонами в момент підписання Контракту.
Відповідно до п. 8.2 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 з усіх інших питань, які не врегульовані цим Контрактом. сторони керуються чинним законодавством Туреччини.
Зважаючи на умови п. 8.2 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 та місце знаходження відповідача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню матеріальне право Туреччини, а спір підсудний Господарському суду міста Києва.
Відповідно до ст. 30 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів, продавець зобов`язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції.
Статтею 207 Турецького зобов`язального кодексу договір купівлі-продажу - це договір, в якому продавець зобов`язується передати право володіння і право власності на продане майно покупцеві, а покупець зобов`язується сплатити ціну. Продавець і покупець зобов`язані погасити свої борги одночасно, якщо інше не передбачено договором або якщо не існує звичай в протилежному сенсі.
Відповідно до ст. 210 Турецького зобов`язального кодексу продавець зобов`язаний передати володіння проданої речі покупцеві з метою передати йому право власності на продану річ.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наступними Інвойсами (комерційними рахунками-фактурами) продавець поставив відповідачу у даній справі партії товару загальною вартістю 244.288,88 дол США:
1) за рахунком-факторую IHR2022000000169-IHR2022000000170 від 15.02.2022 – на суму 61.472,35 дол США,
2) за рахунком-факторую IHR2022000000122 від 04.02.2022 – на суму 60.764,43 дол США,
3) за рахунком-фактурою IHR2022000000054-IHR2022000000055-IHR2022000000056-IHR2022000000057-IHR2022000000058-IHR2022000000059-IHR2022000000060 від 20.01.2022 – на суму 64.663,73 дол США,
4) за рахунком-фактурою IHR2021000001968 IHR2021000001969 IHR2021000001970 IHR2021000001971 IHR2021000001972 IHR2021000001973 від 06.12.2021 – на суму 57.388,37 дол США.
Поставка товару відповідачу відповідно до умов Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 на суму 244.288,88 дол США підтверджується пакувальними листами, товарно-транспортними накладними (CMR) та митними деклараціями.
Відповідно до ст. 53 Конвенції покупець зобов`язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.
Згідно зі ст. 59 Конвенції покупець зобов`язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.
Статтею 234 Турецького зобов`язального кодексу встановлено, що якщо немає договору про протилежному значення, коли покупець вступає у володіння проданого товару, тоді ціна продажу підлягає оплаті.
Відповідно до п. 2.3 Контракту №02/20-SN від 09.01.2020 оплата по Контракту здійснюється на наступних умовах: вартість замовлень за вирахуванням 500.000,00 доларів США сплачується у вигляді передплати. Сума 500.000,00 доларів США оплачується протягом 90 днів з моменту відвантаження Товару. Кожне наступне відвантаження здійснюється на умовах предплати аж до повного погашення заборгованості за попередню поставку.
Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач не оплатив товар за вказаними вище спірними партіями на загальну суму 244.288,88 дол США, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 244.288,88 дол США.
Вказані обставини не були спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у сумі 244.288,88 дол США.
В подальшому частина заборгованості була компенсована в межах лімітів страхового відшкодування позивачем - Акціонерним товариством «Експортно-Кредитний Банк Туреччини» (Тurkiye ihracaт kredi bankasi anonim sirketi (turk eximbank) відповідно до Страхового полісу (ПОЛІС СТРАХУВАННЯ КОРОТКОСТРОКОВОГО ЕКСПОРТНОГО КРЕДИТУ) №14574-KVIKSTАВ-13 від 17.07.2020 та Загального Додатку №14574- KVIKSTАВ-14 від 17.09.2021 та була передана продавцем за Контрактом №02/20-SN від 09.01.2020 на користь позивача (нового кредитора) разом з усіма правами, в тому числі правом звертатися до законних шляхів вирішення в межах суми, що відчужується (Документ про уступку прав №01581 від 11.01.2023 з перекладом на українську мову доданий до позовної заяви).
Відповідно до статті 1.1.2. Страхового полісу несплата або нездатність сплатити загальну суму рахунку-фактури за товари, відвантажені Покупцю та прийняті Покупцем, застрахованому/Продавцю протягом 4 місяців з дати оплати зазначена як ризик у межах страхового покриття.
Страховий поліс підписаний сторонами у 2020 році, був чинний на момент здійснення застрахованих Продавцем поставок товару на адресу відповідача у період з грудня 2021 року по лютий 2022 року.
Відповідно до статті 8.2. Страхового полісу, якщо в Затвердженні ліміту Покупця, виданому TURK EXIMBANK (Турк Ексімбанк), не зазначено інше, Рівень покриття, передбачений цим Полісом, становить 90%.
Відповідно до статті 9.2.1 Страхового полісу валюта, у якій видано Затвердження ліміту Покупця, використовується як основа для розрахунку суми відшкодування згідно з цим Полісом.
У даному випадку валюта Затвердження ліміту Покупця, а також валюта поставки – дол США.
Оскільки зазначені поставки підпадали під страхове покриття, то 20.01.2023 банк здійснив виплату страхового відшкодування Продавцю по курсу Центрального банку Республіки Туреччина в розмірі 4127695,61 турецьких лір (компенсація за справою № 14574-9161803-001).
Так, відповідно до ст. 1401 Турецького Кодексу про боргові зобов`язання, угода страхування - це угода між страхувальником і страховиком в силу якого страховик зобов`язується при настанні страхової події (загрози або ризиків, що наносять матеріальні збитки правам та інтересам страхувальника, а також зо стосуються тривалості життя або деяких обставин у житті однієї чи декількох осіб) виплатити страхову суму страхувальнику або іншій особі або виконати певні дії, а страхувальник зобов`язується оплатити страхові внески у встановлений термін.
Статтею 1409 вказаного кодексу встановлено, що страховик несе відповідальність за відшкодування збитків, викликаних ризиками, передбаченими угодою страхування.
Відповідно до ст. 1459 Турецького Кодексу про боргові зобов`язання страховик зобов`язаний компенсувати страхувальну суму та збитки.
На підставі умов Полісу та наведених норм Турецького Кодексу про боргові зобов`язання позивачем було розраховано розмір страхової компенсації.
Згідно зі ст.ст. 1472, 1481 Турецького Кодексу про боргові зобов`язання, після виплати страховиком страхувальнику компенсації до страховика переходять юридичні права страховика вимагати виплату збитків. У разі, якщо страхувальник володіє правом подати позов проти осіб, які відповідальні за ці збитки, це право переходить до страховика у сумі, яка відповідає сплаченої страховиком компенсації.
Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.
Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином позивач у даній справі виступає на правах потерпілого (компанії Georg Fischer Hakan Plastik Boru ve Profil Sanayi Ticaret A.S.), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки – Приватного акціонерного товариства «Сантехкоплект».
Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах всієї несплаченої покупцем суми боргу.
Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «Експортно-Кредитний Банк Туреччини» (Тurkiye ihracaт kredi bankasi anonim sirketi (turk eximbank) про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сантехкоплект» заборгованості за Контрактом №02/20-SN від 09.01.2020 сумою 244288,88 дол США. у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).
У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічна правова позиція викладені у Постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.
Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Позивач також просить суд стягнути витрати, понесені у зв`язку з перекладом документів, у сумі 41.780,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, за переклад доказів у справі позивач поніс витрати у сумі 41.780,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000326 від 24.03.2026, актом надання послуг №СФ-0000326 від 06.04.2026 на суму 41.780,00 грн та платіжною інструкцією №43 від 31.03.2026.
Таким чином, оскільки позивач надав суду докази понесення ним витрат на переклад документів у сумі 41.780,00 грн, зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, вказані судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сантехкоплект» (01032, м. Київ, вул. Скоропадського Павла Гетьмана, буд. 33, офіс 75; ідентифікаційний код: 20038832) на користь Акціонерного товариства «Експортно-Кредитний Банк Туреччини» (Тurkiye ihracaт kredi bankasi anonim sirketi (turk eximbank) (квартал Інкилап, вул.др.Аднан Бююкденіз, № 7в, приміщення № 1 умраніє Стамбул, Турецька Республіка (Іnkilap mah. dr. Andan Вuyukdeniz cad. No 7b ic kapi no: 1 umraniye Іstanbul); реєстраційний код: 845859) грошові кошти у сумі 244.288 (двісті сорок чотири тисячі двісті вісімдесят вісім) дол США 88 центів, судовий збір у розмірі 3.664 (три тисячі шістсот шістдесят чотири) дол США 33 центи та витрати, пов`язані з перекладом документів, у сумі 41.780 (сорок одна тисяча сімсот вісімдесят) грн 00 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 08.07.2026.

Суддя О.М. Спичак