ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.07.2026 | Справа № 910/5290/26

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТМІТІКС ЛАЙТ" (07416, Київська обл., Броварський р-н, село Погреби, вул. Шевченка, будинок 34) до Приватного підприємства "ФЛОРА" (04053, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 3, корпус А, кімната №4) про стягнення 140 000,00 грн,
без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.05.2026 в системі «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТМІТІКС ЛАЙТ" сформовано позовну заяву до Приватного підприємства "ФЛОРА" про стягнення заборгованості за Договором № 3/01/09-25 від 01.09.2025 року у розмірі 140 000,00 грн. та була передана 06.05.2026 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем умов договору № 3/01/09-25 від 01.09.2025 в частині поставки товару, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення з нього суми попередньої оплати у розмірі 140 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2026 позовну заяву залишено без руху.
Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 12.05.2026 подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.
Ухвалою суду від 19.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвала про відкриття провадження у справі від 19.05.2026 була надіслана на адреси учасників справи в їх електронні кабінети та доставлена зокрема відповідачу 19.05.2026 о 19:10 год., що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.
08.06.2026 представником відповідача в системі «Електронний Суд» сформовано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ним виконано умови договору в повному обсязі і у визначені сторонами строки. На виконання умов договору товар був фактично переданий особам, які діяли від імені покупця, надавали контактні дані, реквізити позивача та прибули для його отримання у с. Ростань, ур. «Ганське».
13.06.2026 представником позивача в системі «Електронний Суд» сформовано відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач пропустив строки для подання відзиву та не надав заяву про поновлення цих строків з відповідними належними доказами поважності причин пропуску таких строків. Також вказує, що ТОВ «Фрутмітікс Лайт» не перебувало та не перебуває у трудових чи інших відносинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказані особи позивачу невідомі. За умовами договору поставка мала здійснюватися зі складу продавця, проте склад продавця не ототожнюється з адресою потужностей, зазначеною у розділі «юридичні адреси та підписи сторін». Також в матеріалах справи відсутні докази інформування відповідачем позивача про готовність до передання товару у належному місці. Твердження відповідача про те, що товар нібито був отриманий 01.09.2025 не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відсутні належним чином оформлені та підписані видаткові накладні або інші первинні документи, які б підтверджували приймання товару саме позивачем або уповноваженою ним особою.
22.06.2026 представник відповідача в системі «Електронний Суд» сформував заперечення на відповідь на відзив, в яких просив визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити строк для його подання, в задоволенні позову відмовити.
04.07.2026 представником позивача в системі «Електронний Суд» сформовано додаткові пояснення по справу, в яких зокрема зазначав про недоведення відповідачем існування об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання відзиву.
Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України встановлені види процесуальних строків, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Статтею 251 Господарського процесуального кодексу України встановлені особливості подання заяв по суті спору у спрощеному позовному провадження. Відповідно до частини 1 цієї статті відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Отже, строк для подання відзиву на позовну заяву під час розгляду справи у спрощеному позовному провадженні встановлений законом.
19.05.2026 о 19:10 год. ухвалу суду про відкриття провадження у справі доставлено до електронного кабінету відповідача. Отже, встановлений законом строк для подання відзиву на позову заяву розпочався 20.05.2026 (з наступного дня за днем отримання відповідачем відзиву на позовну заяву), та закінчився 04.06.2026.
Відзив сформовано відповідачем в системі «Електронний Суд» 08.06.2026, тобто з пропуском встановленого строку, клопотання про поновлення строку на подання відзиву не заявлено.
22.06.2026 представник відповідача в системі «Електронний Суд» сформував заперечення на відповідь на відзив, в яких просив визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити строк для його подання.
Водночас, ухвалою суду від 19.05.2026 відповідачу було встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подачі до суду заперечення із врахуванням вимог статті 167 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідь на відзив з додатками була доставлена до зареєстрованого електронного кабінету відповідача 13.06.2026 о 00:01.
Отже, відповідачем пропущено строк для подачі заперечень на відповідь на відзив, клопотання про його поновлення не заявлялось.
Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що оскільки відповідач пропустив встановлений законом строк як для подання відзиву на позовну заяву, так і для подання заперечень на відповідь на відзив, не звернувся до суду із заявою про його поновлення, суд на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку відзив відповідача на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив залишити без розгляду.
Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.
01.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутмітікс Лайт» (позивач, покупець) та Приватним підприємством «Флора» (відповідач, продавець) укладено договір №3/01/09-25, відповідно до п. 1.1 якого продавець постачає, а покупець приймає та оплачує лохину свіжу вагову, що далі іменується товар, в порядку та на умовах, визначених даним договором.
Відповідно до п. 2.1 договору асортимент, одиниці виміру та кількість товару зазначаються в рахунку на оплату.
Кількість товару згідно цього договору становить 965,54 кг. (п. 2.2 договору).
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору ціна за один кілограм товару становить 120,83 грн. Загальна сума договору становить 140 000,00 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ - 23 333,33 грн.
Оплата здійснюється на підставі рахунку на оплату, виставленого продавцем, протягом 5 робочих днів з моменту його підписання. Спосіб оплати - безготівковий банківський переказ (п. п. 4.1, 4.2 договору).
Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що у разі, якщо продавець відвантажив товар не в повному обсязі, різниця коштів повертається покупцю не пізніше ніж через 10 календарних днів з дати відвантаження товару або, за згодою сторін, зараховується в подальших розрахунках.
За умовами п. 5.1 договору покупець самостійно забезпечує вивезення та доставку товару зі складу продавця.
Покупець або його представник має право бути присутнім під час завантаження товару на складах продавця, а також перевірити кількість і якість товару, що постачається за договором (п. 5.2 договору).
Відповідно до п. п. 7.1.1, 7.2.1 продавець зобов`язується передати покупцю товар у кількості, що встановлена договором та зазначена в рахунку на оплату, а покупець зобов`язується здійснити оплату товару за цінами, встановленими цим договором, та зазначеними у рахунку на оплату. 
Покупець зобов`язується прийняти товар одразу після передачі йому у володіння згідно з умовами договору (п. 7.2.2 договору).
У разі невиконання (неналежного виконання) своїх зобов`язань однією із сторін, винна сторона зобов`язана відшкодувати іншій стороні збитки згідно чинного законодавства України (п. 8.1 договору).
Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2025 (п. 11.2 договору).
На виконання умов договору № 3/01/09-25 від 01.09.2025 ПП «Флора» виставлено рахунок на оплату №2 від 01.09.2025 на суму 140 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 23 333,33 грн.
01.09.2025 позивачем перераховано на рахунок ПП «Флора» грошові кошти у сумі 140 000,00 грн (призначення платежу: оплата за ягоди згідно рахунку).
З листа відповідача від 05.12.2025 за №1-05/12/25 вбачається, що у відповідь на лист позивача від 31.10.2025 №1/31/10 про повернення коштів у розмірі 140 000,00 у звязку з непоставкою товару, останній повідомив, що на виконання п. 1.1 договору 01.09.2025, тобто в день укладення, продавець засобами мобільного зв`язку повідомив покупця про готовність передати товар у власність покупця, на що ТОВ «Фрутмітікс Лайт» погодився. Перевірку товару на відповідність його асортименту, кількості та якості здійснював ОСОБА_1, який того ж дня прибув на склад ПП «Флора», що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський р-н, с. Ростань, урочище «Ганське» на автомобілі Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Пересвідчившись, що наявна в продавця лохина є придатною для використання у власній господарській діяльності покупця, ОСОБА_1 підтвердив її приймання, одночасно попередивши, що підписані зі свого боку примірники договору №3/01/09-25 від 01.09.2025 та видаткової накладної №4 від 01.09.2025 продавцю буде повернуто згодом після підписання директором. Вивіз товару у кількості 965,54 кг на суму 140 000,00 грн з ПДВ зі складу ПП «Флора», що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський р-н, с. Ростань, урочище «Ганське» здійснював ОСОБА_4 - шофер покупця на автомобілі з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Матеріали справи містять вимогу -претензію ТОВ «Фрутмітікс Лайт» від 17.02.2026 вих. №17/02-юр, надіслану на адресу відповідача 23.02.2026, про поставку товару протягом семи днів від дня пред`явлення цієї вимоги, або у разі непосатвки товару - повернення суми попередньої оплати у розмірі 140 000,00 грн.
Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.
Звертаючись з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач протягом строку дії договору № 3/01/09-25 від 01.09.2025 не здійснив поставку товару, а також не повернув суму попередньої оплати з вимогою -претензією. Вказував, що ТОВ «Фрутмітікс Лайт» не перебувало та не перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не укладав з ними будь-яких правочинів та не видавав їм доручень на представництво інтересів ТОВ «Фрутмітікс Лайт» перед третім особами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ст. 663 Цивільного кодексі України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Предметом позову у даній справі є стягнення попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК, оскільки, за твердженням позивача, відповідачем не було поставлено оплачений товар.
За умовами п. п. 4.1, 4.2 договору оплата здійснюється на підставі рахунку на оплату, виставленого продавцем, протягом 5 робочих днів з моменту його підписання. Спосіб оплати - безготівковий банківський переказ.
Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що у разі, якщо продавець відвантажив товар не в повному обсязі, різниця коштів повертається покупцю не пізніше ніж через 10 календарних днів з дати відвантаження товару або, за згодою сторін, зараховується в подальших розрахунках.
За умовами п. 5.1 договору покупець самостійно забезпечує вивезення та доставку товару зі складу продавця.
На виконання умов договору № 3/01/09-25 від 01.09.2025 ПП «Флора» виставлено рахунок на оплату №2 від 01.09.2025 на суму 140 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 23 333,33 грн.
01.09.2025 позивачем перераховано на рахунок ПП «Флора» грошові кошти у сумі 140 000,00 грн (призначення платежу: оплата за ягоди згідно рахунку).
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2025 (п. 11.2 договору).
Водночас належних доказів поставки товару як в період дії договору, так і після припинення його дії матеріали справи не містять.
Позивачем надсилалася на адресу відповідача вимога-претензія від 17.02.2026 вих. №17/02-юр про поставку товару протягом семи днів від дня пред`явлення цієї вимоги, або у разі непосатвки товару - повернення суми попередньої оплати у розмірі 140 000,00 грн.
Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.
З листа відповідача від 05.12.2025 за №1-05/12/25 вбачається, що у відповідь на лист позивача від 31.10.2025 №1/31/10 про повернення коштів у розмірі 140 000,00 у зв`язку з непоставкою товару, останній повідомив, що на виконання п. 1.1 договору 01.09.2025, тобто в день укладення, продавець засобами мобільного зв`язку повідомив покупця про готовність передати товар у власність покупця, на що ТОВ «Фрутмітікс Лайт» погодився. Перевірку товару на відповідність його асортименту, кількості та якості здійснював ОСОБА_1 , який того ж дня прибув на склад ПП «Флора», що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський р-н, с. Ростань, урочище «Ганське» на автомобілі Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Пересвідчившись, що наявна в продавця лохина є придатною для використання у власній господарській діяльності покупця, ОСОБА_1 підтвердив її приймання, одночасно попередивши, що підписані зі свого боку примірники договору №3/01/09-25 від 01.09.2025 та видаткової накладної №4 від 01.09.2025 продавцю буде повернуто згодом після підписання директором. Вивіз товару у кількості 965,54 кг на суму 140 000,00 грн з ПДВ зі складу ПП «Флора», що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський р-н, с. Ростань, урочище «Ганське» здійснював ОСОБА_4 - шофер покупця на автомобілі з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Водночас, матеріали справи не містять доказів, що ТОВ «Фрутмітікс Лайт» перебувало у трудових відносинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , або укладало з ними правочини та видавало їм доручення на представництво інтересів ТОВ «Фрутмітікс Лайт» перед третім особами.
Також матеріали справи не містять доказів, що вказані у листі відповідача від 05.12.2025 за №1-05/12/25 автомобілі перебувають на балансі або використовуються ТОВ «Фрутмітікс Лайт».
У постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 910/15009/17 зазначено, що «враховуючи, що відповідач не надав доказів на підтвердження повноважень у ОСОБА_3 на отримання товару, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідні квитанції про прийом вантажу зазначеною особою не можуть підтвердити виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №197 від 24.07.2014р. та передачу товару саме позивачу. Вказаним спростовуються висновки скаржника про факт здійснення поставки».
Крім того, залишаючи без змін судові рішення судів попередніх інстанцій у справі № 914/384/19, якими було повністю задоволено позов покупця про стягнення з постачальника передоплати за непоставлену продукцію, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 17.03.2020 виходив з тих встановлених судами обставин, що всупереч умовам пункту 4.3 договору поставки товарно-транспортні накладні не містять відтисків печатки позивача та підписів уповноважених осіб, які б засвідчували факт отримання товару. Крім того, зазначені накладні не можуть вважатися належним доказом поставки товару позивачу та доказом отримання ним товару (сендвіч-панелей, самонарізів), оскільки ТОВ "Цунамі" не видавало довіреності на отримання товару від ТОВ "КІНГСПАН-Україна". Як наслідок, Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій досліджено подані відповідачем товарно-транспортні накладні, установлені їхні істотні недоліки, які не дають змогу установити факт поставки товару за спірним договором, а тому відповідні доводи скаржника відхилені як такі, що не спростовують аргументів позивача щодо нездійснення поставки товару.
Відповідно до ст. ст. 7, 13, 15 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх фізичних та юридичних осіб перед законом і судом, змагальності сторін та відповідно до принципу пропорційності.
Звертаючись до усталеної практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63).
Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/ 17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17) та Великої Палати ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Верховний Суд неодноразово зауважував, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, при розгляді справи слід дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19).
Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства.
Суд зазначає, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.
Враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких належних доказів на підтвердження факту поставки товару позивачу, а передача його іншим невідомим (невстановленим) особам не може свідчити про належне виконання умов договору № 3/01/09-25 від 01.09.2025 продавцем (відповідачем), суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача суми попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 140 000,00 грн.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
ВИРІШИВ :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного підприємства "ФЛОРА" (04053, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 3, корпус А, кімната №4, код ЄДРПОУ 32890325) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУТМІТІКС ЛАЙТ" (07416, Київська обл., Броварський р-н, село Погреби, вул. Шевченка, будинок 34, код ЄДРПОУ 45521339) суму попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 27.07.2026

Суддя Владислав ДЕМИДОВ