ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року 
м. Київ

справа № 300/7412/24
адміністративне провадження № К/990/22545/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
суддя-доповідач - Бевзенко В.М.,
судді: Шарапа В.М., Чиркін С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року (ухвалене у складі головуючого судді Біньковської Н.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року (прийняту у складі головуючого судді: Глушка І.В., суддів: Затолочного В.С., Судової -Хомюк Н.М.) у справі №300/7412/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, 
УСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст обставин справи і судових рішень
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, третя особа), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 03 вересня 2024 року № 926140136041 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати здійснити з 01 січня 2023 року перерахунок і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 серпня 2024 року № 235 з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 серпня 2024 року № 236 з урахуванням фактично виплачених сум.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання. На підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 300/1873/24 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28 серпня 2024 року № 235 (станом на 01 січня 2023 року) та від 28 серпня 2024 року № 236 (станом на 01 січня 2024 року). У зв`язку з цим позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначених довідок. Проте за результатами розгляду його заяви спірним рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило у здійсненні відповідного перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав для його проведення. Як підставу відмови відповідач зазначив, що зміна розміру складових суддівської винагороди не відбулася, оскільки згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX (далі - Закон № 2710-IX) та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX (далі - Закон № 3460-IX) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2 102 грн та не змінювався.
Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що має бути скасоване, оскільки конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, а суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року, позов задоволено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що Законом № 1402-VIII встановлено: для визначення розміру суддівської винагороди до уваги береться лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися чи змінюватися без внесення відповідних змін до Закону № 1402-VIII, відповідач протиправно відмовив у здійсненні відповідного перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав для його проведення.
Суди вказали, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді), на підставі статті 7 Закону № 2710-IX та Закону № 3460- IX, була неправомірною.
Суди дійшли висновку, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII, а норми інших законодавчих актів до правовідносин щодо виплати суддівської винагороди застосовуватися не можуть, а тому відмова ГУ ПФУ в Запорізькій області у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці є протиправною.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не взяли до уваги статтю 7 Закону № 2710-IX та Закону № 3460-IX, якими встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, що застосовується для визначення посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн з 1 січня відповідного року. Відтак базовий розмір посадового окладу судді з 2021 року не змінився, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці
Також скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24.
ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
4. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону № 1402-VIII.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 300/1873/24 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області видано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: від 28 серпня 2024 року № 235 (станом на 01 січня 2023 року) та від 28 серпня 2024 року № 236 (станом на 01 січня 2024 року).
28 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі згаданих довідок від 28 серпня 2024 року № 235 та № 236, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області.
Заяву позивача за принципом екстериторіальності передано на розгляд ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке за результатами розгляду заяви прийняло рішення від 03 вересня 2024 № 926140136041 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. У зазначеному рішенні відповідач вказав, що оскільки, починаючи з січня 2021 року, прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не змінився та складає 2102 грн, підстави для перерахунку у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди відсутні.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
5. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.
6. Предметом спору у цій справі є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
7. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
9. Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
10. Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
11. Частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
12. Згідно зі статтею 7 Закону № 2710-IX та статтею 7 Закону № 3460-IX разом із встановленням на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн та 3028 грн відповідно був введений такий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 грн.
13. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
14. Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
15. Визначені Конституцією України та Законом №1402-VIII гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
16. Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).
17. 30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким, зокрема, статтю 130 Основного Закону викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
18. Питання визначення розміру суддівської винагороди врегульовано статтею 135 Закону №1402- VIII (який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в його преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України), пунктом 1 частини третьої якої визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
19. Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
20. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
21. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
22. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
23. Зазначеною нормою Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
24. Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
25. Слід зазначити, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
26. Варто зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також до Закону України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.
27. Водночас норми Закону №2710-IX та Закону №3460-IX фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.
28. Суд наголошує, що Закон №2710-IX та Закон №3460-IX не повинен містити іншого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили щодо інших законів.
29. Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII.
30. Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2684 грн) та 01 січня 2024 року (3028 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі статті 7 Закону № 2710-IX та Закону № 3460-IX, є протиправною.
31. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 580/2522/24, від 13 листопада 2024 року у справі № 200/1707/24, від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24.
32. Крім того Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25 сформував такий висновок щодо спірних правовідносин:
«у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.»
33. При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати на безпідставність посилань відповідача в касаційній скарзі на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, оскільки спірні правовідносини у справі № 240/9028/24 стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді. Натомість, у справі, що розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
34. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, а тому судові рішення мають бути залишені без змін.
35. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
36. Зважаючи на результат касаційного перегляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі №300/7412/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко
Судді: В.М. Шарапа
С.М. Чиркін