ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/11699/25 Головуючий І-ї інстанції – Поліщук Т.В.
Провадження № 33/818/1948/26 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2026 року м.Харків
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Гєрцик Р.В., перевіривши апеляційну скаргу захисника Мотальової-Кравець В.Ю. на постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Салтівського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.
16 липня 2026 року захисник Мотальова-Кравець В.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій за її змістом просить скасувати постанову суду першої інстанції, а також подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , копію постанови судді Салтівського районного суду м.Харкова від 30.07.2025 року у строк, передбачений ст.285 КУпАП, її підзахисний також не отримував.
Також, вказує, що у зв`язку із несенням військової служби, ОСОБА_1 , має обмеження доступу до правової допомоги.
Перевіривши доводи, викладені захисником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Салтівського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульовано КУпАП. Зокрема, подання апеляційної скарги на постанову судді, винесеної за наслідками розгляду справи, заяви чи клопотання учасника провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто, уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її ухвалення.
Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок при здійсненні правосуддя, а не заміни рішень (справа «Рябих проти Росії», заява №52854/99, рішення від 24.07.2003р.- пункти 51-52; справа «Науменко проти України», заява №41984/98, рішення від 09.11.2004р. - пункт 91).
Так, 30.07.2025 року постановою судді Салтівського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті.
Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. не приймала участі під час розгляду справи судом першої інстанції, та набула повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 лише 03.07.2026 року на підставі договору про надання правової допомоги №б/н. (а.с. 36)
Водночас, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 05.03.2025 у справі №607/26888/18 (провадження № 51-544км24), адвокат, який набув повноважень надавати правову допомогу після спливу строку на апеляційне оскарження, не має підстав для поновлення цього строку, тобто фактично не має правових підстав для ініціювання цього питання.
Обгрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник Мотальова-Кравець В.Ю. посилається на те, що справу було розглянуто у відсутність її підзахисного, копію оскаржуваного рішення від 30.07.2025 року у строк, визначений законом, він також не отримував.
Разом із тим, захисник не може ставити питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вище зазначеної постанови районного суду, а в даному випадку лише особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , а тому доводи, викладені захисником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом не перевіряються, так як в даному випадку адвокат не має представницької суб`єктності у питанні поновлення строку на оскарження, оскільки набув повноважень надавати правову допомогу після спливу строку на апеляційне оскарження, що узгоджується з вище наведеними вимогами закону.
Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не є особою, яка через певні фізичні (чи психічні) вади не може самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав.
Строк на апеляційне оскарження вище зазначеного рішення суду першої інстанції закінчився 11.08.2025 року (з урахуванням вихідних). Однак, з апеляційною скаргою захисникМотальова-Кравець А.В. звернулася лише 16.07.2026 року, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження.
При цьому, враховуючи, що захисник ОСОБА_1 – Мотальова-Кравець В.Ю. є адвокатом, тобто, професійним фахівцем у галузі права, то вона ознайомлена зі встановленими КУпАП строками звернення до суду з апеляційною скаргою, а також підставами для їх поновлення.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Поважними причинами слід вважати обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.
Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.
Вирішуючи питання, чи були причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд. що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).
З огляду на викладене, враховуючи положення ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника Мотальової-Кравець В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Апеляційний суд звертає увагу, що повернення апеляційної скарги захисника не позбавляє ОСОБА_1 права самостійно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника Мотальової-Кравець В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Салтівського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 - відмовити.
Повернути захиснику Мотальовій-Кравець В.Ю. апеляційну скаргу на постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 30 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає
Суддя Р.В. Гєрцик