ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 280/10685/24
адміністративне провадження № К/990/3651/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Бевзенка В.М.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу №280/10685/24
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 (головуючий суддя Чепурнов Д. В., судді Іванов С. М., Сафронова С. В.),
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач), у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення відповідача, оформлене протоколом від 04.08.2022 № 159 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині призначення ОСОБА_1 - матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 , в розмірі 1/2 частини 15 000 000,00 грн, в сумі 7 500 000,00 грн;
- зобов`язати відповідача виплатити позивачці - матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 , недоплачену другу частину одноразової грошової допомоги 15 000 000,00 грн, в сумі 7 500 000,00 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 01.04.2025 позов задовольнив.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 була подана заява з відповідними додатками про виплату їй одноразової грошової допомоги внаслідок смерті сина, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Суд наголосив, що будь-яких належних зауважень до поданих документів та/або їх недоліків з боку відповідача, третіх осіб до суду не надходило, матеріали справи таких документальних підтверджень не містять.
При цьому суд установив, що позивачка, мати померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , є єдиним членом сім`ї загиблого. Будь-які інші члени сім`ї або особи, які б проживали із загиблим (померлим) та вели спільне господарство, у ОСОБА_2 відсутні, доказів зворотнього відповідачем суду не надано.
Відомості про інші судові провадження про встановлення факту спільного проживання з померлим та/або перебування на утриманні померлого ОСОБА_2 станом на дату прийняття спірного рішення, де стороною є ОСОБА_3 (повнолітня дочка загиблого), відсутні.
Крім того суд додатково здійснив перевірку наявності судових проваджень за позовом ОСОБА_3 на офіційному вебпорталі Судова влади України, за результатами якої жодних записів, у тому числі судових рішень, які б встановлювали певні юридичні факти зі спірного приводу, також відсутні.
Суд відхилив посилання відповідача на наявність доньки померлого як на підставу для резервування половини суми одноразової грошової допомоги, чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає можливості (механізму) резервування сум одноразової грошової допомоги на майбутнє.
За таких обставин суд першої інстанції виснував про те, що ОСОБА_1 має право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000,00 грн, а не 7 500 000,00 грн як це зробив відповідач.
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 12.08.2025 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що ОСОБА_1 , мати померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , є членом сім`ї загиблого. При цьому, ОСОБА_2 проживав з дня народження по день мобілізації зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас, з наявного в матеріалах справи листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.09.2024 № 1/Ф/7592 вбачається, що на запит Вільнянський відділ ДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області надав інформацію щодо наявності актового запису №14 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Апеляційний суд на підставі аналізу статті 2 Сімейного кодексу України дійшов висновку, що ОСОБА_3 є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а тому має право на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану.
Таким чином, зважаючи на те, що на отримання спірної одноразової грошової допомоги мають право ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції виснував про правомірність призначення позивачці одноразової грошової допомоги в розмірі саме 1/2 частини 15 000 000,00 грн - 7 500 000,00 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025, у якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2025.
На обґрунтування вимог касаційної скарги позивачка вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права (статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975) внаслідок неврахування висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 16.07.2024 у справі № 200/1691/23.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Верховний Суд ухвалою від 03.02.2026 залишив касаційну скаргу без руху, а ухвалою від 17.03.2026 відкрив касаційне провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідач не реалізував право подати відзив на касаційну скаргу.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.05.2022 у справі № 314/888/22, яке набрало законної сили 17.06.20222, встановлено факт родинних відносин, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданого Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області від 06.03.2002, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт № НОМЕР_3 від 06.11.2020, орган, що видав 2326, РНОКПП НОМЕР_4 ; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 07.04.2022, виданого Вільнянським відділом реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 300).
У квітні 2022 року Військова частина НОМЕР_6 направила до ІНФОРМАЦІЯ_7 сповіщення № 3 від 03.04.2022 з проханням сповістити гр. ОСОБА_1 про те, що її син, навідник кулеметного відділення кулеметного взводу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 01.04.2022 приблизно о 11:50 за межами населеного пункту Раздольне внаслідок обстрілу наступаючого противника під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини отримав травму несумісну з життям.
У квітні 2022 року позивачка отримала від ІНФОРМАЦІЯ_8 сповіщення сім`ї (близьких родичів) від 20.04.2022 № 1/Ф/926, в якому зазначено, що її син солдат ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У травні 2022 року ОСОБА_1 подала заяву для виплати їх одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн за загиблого сина.
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийнято рішення (протокол від 04.08.2022 № 159) про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 07.04.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 11.07.2022 № 321/КЦ/7236 - в розмірі 1/2 15000000 грн, в сумі 7500000 грн. 
У вересні 2024 року позивачка звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою від 10.09.2024, в якій просила надати роз`яснення причин виплати одноразової грошової допомоги за загиблого сина ОСОБА_2 в неповному обсязі, а також надати копію протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на підставі якого їй виплачено цю допомогу за загиблого сина при захисті Батьківщини.
Листом № 1/Ф/7592 від 16.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_10 повідомив позивачку про наступне:
«На Ваш запит від 16.05.2022 №1/Ф/1429 до Вільнянського відділу ДРАЦС у Запорізькій області була надана інформація, що по відділу відносно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявилися наступні дані:
-№ 14 про народження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений 30.09.1996 виконавчий комітет Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, батьком якої є - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Донька ОСОБА_3 повинна особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_11 та подати комплект документів для отримання ОГД відповідно переліку, який надається представником ІНФОРМАЦІЯ_7 або заяву про відмову, завірену нотаріально.
Для отримання витягу з протоколу засідань комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою ОГД та компенсаційних сум, Вам необхідно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_11 та написати на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву про надання протоколу».
16.09.2024 позивачка звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою від 16.09.2024, в якій просила надати копію протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати ОГД та компенсаційних сум на підставі якого їй виплачено ОГД за загиблого сина при захисті Батьківщини.
Листом № 6894/с від 02.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_9 надав позивачці копію протоколу № 159 від 04.08.2022 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивачки, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Закон № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. 
Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).
Тобто, на Державу покладається конституційний обов`язок посиленого соціального захисту військовослужбовців і членів їхніх сімей.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (тут і далі - у редакції, чинній на момент смерті військовослужбовця) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ було визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним основним осередком суспільства, її складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Статтею 31 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Тож, положення Сімейного кодексу України відносять до членів сім`ї дружину, дітей та батьків, інших осіб, які спільно проживали із загиблим, пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята цієї ж статті).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.
Пунктом 2 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.
На момент виникнення у членів сім`ї та батьків загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги механізм призначення і виплати такої одноразової грошової допомоги визначався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), відповідно до пункту 5 якого одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тобто, за загальним правилом, визначеним пунктом 2 Постанови № 168 днем виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Подібне за змістом положення, з яким пов`язується момент виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги, міститься й у пункті 3 Порядку № 975.
Вказаними вище нормативно-правовими актами врегулюваний порядок, алгоритм і механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця у рівних частках чітко визначеним законодавством особам, які мають право на таку гарантовану державою одноразову грошову допомогу, а також можливість за взаємною згодою осіб або в судовому порядку вирішення питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між чітко визначеними законодавством особами, які мають на неї право, у разі якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право.
Згодом, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» було затверджено Порядок і умови № 45, які визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168, алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
Пунктами 1.3 - 1.6 цих Порядку і умов № 45 визначено, що сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 Постанови № виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16^-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 Постанови № 168, що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер та спрямована на матеріальну підтримку, наскільки це можливо, всіх членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Суд першої інстанції встановив і це підтверджується матеріалами справи, що донька загиблого - ОСОБА_3 , яка станом на момент загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 (батька) вже була повнолітньою, на утриманні загиблого військовослужбовця не перебувала.
Інформація стосовно того, що повнолітня донька загиблого військовослужбовця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має права на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в матеріалах справи також відсутня.
Варто також наголосити, що згідно зі сталою практикою Верховного Суду (до прикладу, постанови від 12.05.2026 у справі №280/1098/25, від 19.05.2026 у справі №600/1860/25-а, від 02.06.2026 у справі № 560/9476/25) саме станом на дату смерті військовослужбовця, яка є моментом виникнення права на відповідну виплату, підлягає визначенню коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII.
Нормою статті 16-1 Закону № 2011-XII у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_2 , було визначено вичерпний перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а саме: члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця.
Відтак, суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має право на отримання одноразової грошової допомоги як повнолітня дочка загиблого військовослужбовця без необхідності доведення статусу члена сім`ї або факту перебування на утриманні.
Враховуючи зазначене вище, Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 як мати загиблого військовослужбовця є єдиною особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн, у зв`язку із чим має право на призначення та виплату такої допомоги у повному обсязі, з урахуванням раніше виплаченої їй суми у розмірі 7500000 грн.
Крім того варто зазначити, що законодавством не передбачено механізму резервування половини (частини) одноразової грошової допомоги за особою із непідтвердженим соціально-правовим статусом, необхідним для можливості реалізації права у сфері соціального забезпечення (права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у рівних частках на всіх отримувачів), натомість передбачено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Така правова позиція вже висловлювалась Верховним Судом у постановах від 08.10.2024 у справі № 280/9248/23, від 16.07.2024 у справі № 200/1691/23 та від 16.06.2026 у справі № 120/2559/25.
До такого ж висновку цілком обґрунтовано дійшов і суд першої інстанції.
Як підсумок, колегія суддів вказує на підтвердження під час касаційного перегляду справи доводів позивачки про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про правомірність спірного у цій справі рішення відповідача та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позову.
Натомість суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Ураховуючи те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до скасування судового рішення, яке відповідає закону, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду апеляційної інстанції повністю та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 у справі № 280/10685/24 скасувати.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі № 280/10685/24 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і не оскаржується.

Судді | Л.В. Тацій В.М. Бевзенко   С.Г. Стеценко