| Справа №: 398/5273/25

провадження №: 2/398/461/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"24" липня 2026 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області 
у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Шаповал І.Ф., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м.Олександрія цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ: 
ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір про надання споживчого кредиту №2137191, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на інших платежів та можливих штрафних санкцій. ТОВ «Авентус Україна», зі свого боку, умови кредитного договору виконав, надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн., проте відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» не виконав. 
08.02.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККАУ-08022021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, який укладено з ОСОБА_1 . На момент укладення договору про відступлення прав вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором склала 10780 грн., з яких – 7000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3780 грн. заборгованість за відсотками по кредиту. На адресу відповідача позивачем скеровано претензію про погашення кредитної заборгованості, проте відповідач, на час звернення до суду з позовною заявою, суму заборгованості за кредитним договором не сплатив.
Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2137191 від 14.03.2020 року в розмірі 10780 грн. та судові витрати в розмірі 10422,40 грн., з яких 2422,40 грн. сума сплаченого судового збору, 8000 грн. витрати на правничу допомогу.
Ухвалою судді Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, за клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо зарахування кредитних коштів на картковий рахунок.
Представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позов, відповідно до якого зазначила, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем суми кредиту, оскільки не надано виписки по рахункам або касовий документ. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості не є належним та достатнім доказом для задоволення позовних вимог. Оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, які дозволяють перевірити факт видачі кредиту. Також зазначила, що кредит відповідачу було надано на 30 днів, а відсотки, які просить стягнути позивач, значно перевищують зазначений термін. Представником відповідача надано власний розрахунок, відповідно до якого відсотки за 30 днів користування кредитом мали б складати 21 грн. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. представник відповідача вважає їх значно завищеними та такими, що не відповідають складності справи, ціни позову та обсягу наданих послуг. 
У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 3500 грн.
Представником позивача – адвокатом Усенко М.І. подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. Слід зауважити, що виписка по картковому рахунку справді може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Однак, враховуючий умови кредитного договору №2137191 від 14.03.2020 року, а саме згідно п. 2.1, Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані сапоживачем в особистому кабінеті. Варто також зазначити, що для повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи позивачем разом з позовною заявою було надіслано і клопотання про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк», оскільки необхідна для отримання інформація містить банківську таємницю та за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом та суворо оберігається законодавством України, тобто, існують вагомі причини неможливості самостійного отримання інформації. Дане клопотання було задоволене Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської, що підтверджується ухвалою від 19.09.2025 року. Між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» №2137191 від 14.03.2020 року був укладений Договір в електронній формі, що має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які погодили всі істотні умови. Станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості розмір непогашеного кредиту відповідача складає 10780 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви (додаток №8 до позовної заяви) дана сума складається із 7000грн. – заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками – 3780 грн., що є предметом позовних вимог. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви (додаток №8 до позовної заяви) заборгованість за тілом кредиту становить 7000,00 грн., 21,00 - заборгованість за відсотками за зниженою ставкою, 7560,00 - заборгованість за відсотками за стандартною ставкою, заборгованість, що разом становить 14581,00 грн., проте Відповідач періодично сплачував суму нарахованих відсотків, що разом становить 3801,00 грн., що в даному випадку є відмінусовані від загальної нараховані суми заборгованості за кредитом. Так 14581,00 грн. - 3801,00 грн. = 10 780 грн., що відповідає сумі претензії. ОСОБА_1 , відповідно до наданого розрахунку, вносив платіж 13.04.2020 р., що становить 21,00 грн., щодо погашення заборгованості, однак даного платежу було не достатньо для повного погашення боргу, адже, відповідно до Графіку платежу (Додаток 1 до договору №2137191 від 14.03.2020 року) сума кредиту становить 7000,00 грн., сума процентів 21,00 грн., разом 7 021,00 грн. Так, відповідачем була сплачена лише незначна частина заборгованості. У зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами поза встановленим строком, процентна ставка за що нараховувалася за стандартною ставкою, що відповідає п 1.5.2 Договору №2137191 від 14.03.2020 року і становить 1.80% в день від суми кредиту, застосовується: - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 Договору. Так, відповідно до п.4.2. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 Договору. Відповідно до Картки обліку договору відповідачем 19.05.2020 р., було здійснено платежі у сумі 3780,00 грн., що відповідає сумі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів чим, відповідно до умов Договору ініціював продовження строку користування кредитом, що повністю відповідає положенням про продовження строку кредиту погодженого між сторонами Дорговору. На думку Позивача, витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу є розумними та доведеними, а доводи представника Відповідача вважає необґрунтованими. 
Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до клопотання представника позивача просить справу розглядати без їх участі, у задоволенні позову просить відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
За таких обставин, згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.03.2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2137191, відповідно умов якого, кредитодавець надає відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом. Сума кредиту – 7000 грн., строк 30 днів. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить: знижена процентна ставка 0.01% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту – 30 днів, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості (п.1.5.1); стандартна процентна ставка 1,80% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту – 3 днів, якщо позивач не виконає вимоги п.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом.
Відповідно до п.2.1 договору кошти надаються відповідачу в безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту споживача за реквізитами НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 9.6 передбачено укладення договору в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом.
Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ "Авентус Україна", клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір від 14.03.2020 року №2137191, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор "М980806"; час відправки ідентифікатора позичальнику: 14.03.2020 року о 23:22:08; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: +380509871020.
Встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТОВ "Авентус Україна" надіслав ОСОБА_1 за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Відповідачем також підписано і паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається до укладення договору про споживчий кредит, за допомогою одноразового ідентифікатора М980806.
Сторонами було узгоджено графік повернення позики та сплати процентів.
Відповідно до листа ТОВ «Вей Фор Пей» від 18.08.2025 року зазначено про успішне перерахування коштів на платіжну карту клієнта в розмірі 7000 грн., 14.03.2020 року, зарахування на карту НОМЕР_2 .
Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 03.10.2025 року зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , емітовано карту НОМЕР_4 та 14.03.2020 року здійснено переказ 7000 грн., інформація про платника відсутня.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.
Пунктом 5.1.3 зазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
08.02.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу № ККАУ-08022021, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №2137191 від 14.03.2020 року, загальна сума заборгованості по якому становить 10780,00 грн.
Досудовою вимогою № 20485311 від 12.08.2025 року позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та направив вимогу про сплату боргу.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
В силу п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
На підставі викладеного суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 7000 грн. та правомірність вимоги позивача.
Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.
Частиною 1ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно п.1.5 договору про надання споживчого кредиту пип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить: знижена процентна ставка 0.01% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту – 30 днів, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості (п.1.5.1); стандартна процентна ставка 1,80% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту – 3 днів, якщо позивач не виконає вимоги п.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом (п.1.5.2).
Розділом 4 договору передбачені умови пролонгації кредиту.
Пунктом 4.1 зазначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначених у п.1.4 договору (30 днів), якщо між сторонами буде досягнена домовленість про таке продовження в порідку, передбаченому пп.4.2-4.5 договору.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що пролонгація (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених п.4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною ставкою.
Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 14.03.2020 року по 12.04.2020 року відповідачу нараховані проценти за зниженою ставкою та складають 21,00 грн. 
13.04.2020 року відповідачем вчинено дії щодо пролонгації кредитного договору, передбачені п.4.3 договору, внесено на рахунок погашення заборгованості 21,00 грн. – нараховані на дату платежу проценти.
Таким чином, відповідно до вимог п.4.1 договору, відповідачу продовжено строк кредитування на наступні 30 днів та процентна ставка застосовується в розмірі 1,8% за кожен день користування.
Тобто, відповідач акцептував оферту та продовжив строк кредитування ще на 30 днів – до 14.05.2020 року.
Також, згідно розрахунку вбачається, що також зазначено представником позивача, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплачено 3780 грн., проте зазначена сума сплачена 19.05.2020 року, що судом не може бути розцінено як пролонгацію строку кредитування, оскільки не відповідає вимогам п.4.1 кредитного договору.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі справа № 444/9519/12 виклала правову позицію щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання», які згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Сторонами визначено строк повернення позики (термін платежу) 30 днів – до 14.04.2020 року, який, відповідно до умов договору, було пролонговано до 14.05.2020 року.
Доказів того, що в подальшому відповідачем здійснено нову пролонгацію договору матеріали справи не містять.
Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість позики, порядок її повернення та відповідальність за порушення умов цього договору.
Відтак, у термін до 14.05.2020 року відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві позику і сплатити проценти за користування позикою.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 по справі № 723/304/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 638/13683/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, тобто дана судова практика є сталою.
На підставі викладеного, суд вважає, що нарахування позивачем процентів понад строк кредитування з 15.05.2020 року по 07.02.2021 року є неправомірними та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за період з 14.04.2020 року по 13.05.2020 року із застосування процентної ставки 1,8% в розмірі 3780,00 грн.
Проте, оскільки відповідачем зазначена сума нарахованих відсотків сплачена 18.05.2020 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 7000 грн.
За змістом ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем при зверненні до суду з позовом, що поданий через підсистему «Електронний суд», сплачено судовий збір, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2 422,40 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» просить стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн., які підтверджуються договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт наданих послуг №832 від 05.08.2025 року; детальний опис наданих послуг до акту №832 від 05.08.2025 року, ордером адвоката Усенка М.І.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судові збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача також підлягає стягнення судові витрати в загальному розмірі 6670,34 грн.
Керуючись ст. ст. ст. 12, 77, 78, 81, 137, 141-142, 206, 263, 265, 280, 281, 430 ЦПК України України; ст. ст. 526, 530, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", ЄДРПОУ 35234236, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2137191 від 14.03.2020 року в розмірі 7000,00 грн. та судові витрати в розмірі 6670,37 грн., а всього: 13670 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят) грн. 34 коп.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", місцезнаходження за адресою: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, м.Львів, Львівська область, ЄДРПОУ 35234236;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.В.Голосеніна