Справа №348/1234/26
Провадження № 2/348/1372/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Гундяка Т.Д.,
секретар судового засідання Дмитрук С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
ТОВ «Споживчий центр» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 15.10.2025 укладено кредитний договір (оферти) №15.10.2025-100001368.
Відповідно до договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору.
Відповідно до умов кредитного договору №15.10.2025-10000136 від 15.10.2025 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту – 15.10.2025; сума кредиту – 22 000 грн; строк, на який надається кредит – 168 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 31.03.2026; процентна ставка «Стандарт» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яказастосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 5% від суми кредиту та дорівнює 1 100 грн, а також нараховується комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1 100 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. 
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5351-16XXXXXX-6069.
В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 66 660,00 грн, що складається з тіла кредиту – 22 000,00 грн, процентів – 29 260,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 1 100,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) – 3 300,00 грн, відсотків, нарахованих по ст. 625 ЦК України – 11 000,00 грн.
Посилаючись на викладене та те, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі66 660 грн, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану заборгованість.
У відзиві на позовну заяву, відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині основного боргу у розмірі 22 000,00 грн. Вказав, що не заперечує факт, що між ним та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір № 15.10.2025-100001368 від 15.10.2025, факт отримання кредитних коштів за кредитним договором №15.10.2025-100001368 від 15.10.2025. Водночас не погоджується із заявленим позивачем загальним розміром заборгованості 66 660,00 грн, оскільки вважає нараховані проценти у розмірі 29 260,00 грн, проценти за ст. 625 ЦК України у розмірі 11 000,00 грн та комісії у розмірі 4 400,00 грн надмірними, непропорційними та такими, що підлягають критичній оцінці судом. Вказані нарахування у сукупності становлять 44 660,00 грн, тобто більш ніж удвічі перевищують суму фактично отриманого ним кредиту. На його переконання, такий розмір додаткових нарахувань є неспівмірним із сумою основного боргу та наслідками порушення зобов`язання. Позивач заявив до стягнення 66 660,00 грн при фактично отриманій сумі кредиту 22 000,00 грн. Таким чином, загальний розмір заявлених вимог утричі перевищує суму отриманих ним коштів. При цьому він не ухиляється від виконання зобов`язання та не заперечує обов`язок повернути основну суму боргу. Його позиція полягає в тому, що він готовий виконувати зобов`язання добросовісно, однак у межах фактично отриманого кредиту та з урахуванням його реального фінансового стану. Він готовий добровільно погасити основну суму кредиту 22 000,00 грн частинами за графіком: 7 334,00 грн у перший місяць, 7 334,00 грн у другий місяць та 7 332,00 грн у третій місяць.
Зазначає, що на момент подання цього відзиву його матеріальне становище є складним: заощаджень він не має, його щомісячний дохід становить приблизно 25 000,00 грн, з яких він реально може спрямовувати на погашення заборгованості за погодженим графіком: 7 334,00 грн у перший місяць, 7 334,00 грн у другий місяць та 7 332,00 грн у третій місяць, що разом становить 22 000,00 грн. Вказує, що не відмовляється від повернення боргу та готовий сплачувати основну суму кредиту частинами, а тому така поведінка свідчить про його добросовісність та відсутність наміру ухилятися від виконання зобов`язань. 
Щодо процентів за користування кредитом зазначає, що позивач просить стягнути з нього проценти у розмірі 29 260,00 грн, при цьому сума процентів є більшою за суму фактично отриманого кредиту. Такий розмір процентів створює для споживача надмірний фінансовий тягар і потребує перевірки судом на предмет справедливості, добросовісності та співмірності. Враховуючи, що він є споживачем фінансової послуги, а кредитний договір є договором споживчого кредитування, умови договору та розмір нарахувань мають оцінюватися з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та захисту прав споживача. Просить критично оцінити розмір процентів, заявлених позивачем, та відмовити у їх стягненні або зменшити їх розмір до справедливого і співмірного.
Щодо процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України вказує, що позивач заявляє до стягнення 11 000,00 грн процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Зазначена сума фактично є додатковою відповідальністю за прострочення виконання зобов`язання. Водночас заявлений розмір такої відповідальності є значним та додатково збільшує суму боргу понад уже нараховані проценти за користування кредитом. Вважає, що одночасне стягнення значних процентів за користування кредитом, комісій та процентів за ст. 625 ЦК України призводить до надмірного фінансового навантаження на нього як споживача та фактично має каральний характер. У зв`язку з цим просить відмовити у стягненні процентів за ст. 625 ЦК України або зменшити їх розмір до справедливого та співмірного. 
Щодо комісій у розмірі 4 400,00 грн відповідач у відзиві зазначає, що позивач заявляє до стягнення комісії у загальному розмірі 4 400,00 грн, з яких 1 100,00 грн - комісія, пов`язана з наданням кредиту, та 3 300,00 грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Вважає, що зазначені комісії підлягають критичній оцінці судом, оскільки позивач має довести не лише формальне зазначення таких платежів у договорі, а й їх економічну обґрунтованість, реальне надання відповідних послуг та правомірність покладення їх вартості на споживача.
Заявлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості фактично стосується дій, які кредитодавець здійснює в межах власної господарської діяльності та супроводу кредитного договору. При цьому, позивач не надав належних і достатніх доказів того, що йому були фактично надані окремі самостійні послуги на суму 4 400,00 грн, які не охоплюються звичайним виконанням кредитного договору. У зв`язку з цим просить відмовити у стягненні комісій у розмірі 4 400,00 грн або зменшити їх розмір. 
Також вказав, щодо можливості мирного врегулювання спору, оскільки не заперечує проти мирного врегулювання спору та готовий повернути основну суму кредиту у розмірі 22 000,00 грн частинами, у зв`язку з чим пропонує такий графік погашення основного боргу: 7 334,00 грн у перший місяць, 7 334,00 грн у другий місяць та 7 332,00 грн у третій місяць, що разом становить 22 000,00 грн. Вважає, що такий спосіб врегулювання спору відповідав би інтересам обох сторін: позивач отримав би реальне виконання грошового зобов`язання, а він отримав би можливість виконати його без створення для себе надмірного фінансового тягаря. У разі готовності позивача до мирного врегулювання спору просить суд сприяти сторонам у врегулюванні спору шляхом укладення мирової угоди.
У відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що відповідно до заявки споживчого кредиту проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку.
Отже, обрахування загальних витрат за споживчим кредитом базуються на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, а саме згідно графіку платежів. У випадку належного виконання кожного окремого зобов`язання згідно графіку платежів кошти погашали б вимоги позивача у відповідності до частині 1 статті 534 ЦК України, таким чином було б погашено першочергово комісію та проценти, а решта коштів погасила б базу розрахунку. У випадку належного виконання зобов`язання проценти наступного чергового періоду були б обраховані враховуючи зменшену базу розрахунку. Тобто, положення паспорту споживчого кредиту стосовно формули обрахування денної процентної ставки, застосовуючи загальні витрати за споживчим кредитом, були додані у відповідності вимог Закону України «Про споживче кредитування» мають інформаційно-орієнтовний характер, та обраховуються на припущенні належного виконання зобов`язання позичальником.
Щодо процентів за кредитним договором зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, загальні витрати за споживчим є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. 
Крім того, відповідач заперечує проти законності розміру процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору. Закон України «Про споживче кредитування» визначає максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Також, законом України «Про споживче кредитування» передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 24.12.2023. Отже, враховуюячи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка передбачена договором є застосованою та законною.
Щодо розрахунку заборгованості зазначає, що матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.
Щодо комісії представник позивача вказує, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит». Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
У запереченні на відповідь на відзив, відповідач зазначає, що позивач не спростував його основної позиції у поданому ним відзиві, де він чітко зазначив, що не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 22 000,00 грн та визнає обов`язок повернути основну суму кредиту.
Водночас він не погоджується з нарахованими позивачем додатковими платежами, а саме: процентами у розмірі 29 260,00 грн; процентами, зазначеними у розрахунку позивача як проценти за ст. 625 ЦК України, у розмірі 11 000,00 грн; комісіями у розмірі 4 400,00 грн. Тобто предметом його заперечень є не сам факт отримання кредиту, а саме розмір заявленої до стягнення заборгованості, який, на його переконання, є надмірним, непропорційним та таким, що потребує критичної оцінки судом. 
Позивач у відповіді на відзив фактично повторює положення договору та норми законодавства, однак не спростовує того факту, що при отриманій сумі кредиту 22 000,00 грн до стягнення заявлено 66 660,00 грн, тобто суму, що більш ніж утричі перевищує основний борг. 
Щодо суперечності позиції позивача стосовно ст. 625 ЦК України, то у відповіді на відзив позивач зазначає, що жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалося, а відповідні позовні вимоги не заявлялися. Водночас у розрахунку заборгованості, поданому самим позивачем до позовної заяви, окремо зазначено складову заборгованості: «Залишок відсотків за ст. 625 ЦК України» у розмірі 11 000,00 грн. Таким чином, позиція позивача є внутрішньо суперечливою: з одного боку, у розрахунку заборгованості зазначено 11 000,00 грн за ст. 625 ЦК України, а з іншого боку, у відповіді на відзив позивач стверджує, що таких нарахувань не здійснювалося та такі вимоги не заявлялися, а тому просить суд критично оцінити цю суперечність та не покладати в основу рішення розрахунок заборгованості, який містить неузгоджені та суперечливі дані.
Щодо процентів за користування кредитом, то позивач наполягає на стягненні процентів у розмірі 29 260,00 грн. Водночас зазначена сума процентів перевищує суму фактично отриманого кредиту. При отриманому кредиті 22 000,00 грн нарахування 29 260,00 грн процентів створює надмірний фінансовий тягар для споживача. Вказує, що він не заперечує, що договором могли бути передбачені проценти, однак просить суд оцінити їх розмір з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та співмірності наслідкам порушення зобов`язання. Саме по собі зазначення процентної ставки у договорі не означає, що будь-який розмір нарахувань автоматично підлягає стягненню без оцінки його співмірності, особливо коли мова йде про споживчий кредит та істотне перевищення нарахувань над сумою основного боргу. 
Щодо комісій у розмірі 4 400,00 грн, позивач у відповіді на відзив стверджує, що комісії є правомірними, оскільки вони передбачені умовами договору та пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Однак позивач не надав належних доказів фактичного надання йому конкретних самостійних послуг на суму 4 400,00 грн. У відповіді на відзив позивач перелічує загальні формулювання: інформаційна підтримка, особистий кабінет, можливість робити платежі онлайн, відновлення паролю, інформування про дату платежу, консультаційні послуги тощо. Водночас такі дії є частиною звичайної господарської діяльності кредитодавця та супроводу кредитного договору. Позивач не довів, які саме окремі послуги були фактично надані йому, коли вони були надані, у якому обсязі та чому їх вартість становить саме 4 400,00 грн. Тому вважає, що вимоги про стягнення комісій є необґрунтованими або принаймні такими, що підлягають зменшенню. 
Щодо посилання позивача на ст. 534 ЦК України, позивач посилається на черговість погашення вимог кредитора відповідно до ст. 534 ЦК України, зазначаючи, що у разі недостатності платежу спочатку погашаються витрати кредитора, проценти та неустойка, а потім основна сума боргу. Саме це підтверджує обґрунтованість його позиції щодо необхідності письмового врегулювання спору та чіткого погодження порядку зарахування платежів. Зазначає, що він готовий добровільно погасити основну суму кредиту у розмірі 22 000,00 грн трьома платежами: 7 334,00 грн, 7 334,00 грн та 7 332,00 грн. Водночас без письмового погодження позивача існує ризик, що такі платежі будуть зараховані не в погашення основного боргу, а на проценти, комісії або інші платежі, з якими він не погоджується. Тому його небажання здійснювати платежі без погодження порядку їх зарахування не є ухиленням від виконання зобов`язання, а є обґрунтованим способом захисту його прав як споживача.
Позивач у відповіді на відзив не зазначив, що готовий до мирного врегулювання спору, та не надав відповіді на запропонований ним графік погашення основного боргу, а тому просить врахувати його добросовісну поведінку, визнання основного боргу та реальну готовність погасити його частинами. 
Щодо фінансового стану відповідача зазначає, що він не має заощаджень. Його фактичний середньомісячний дохід орієнтовно становить 25 000,00 грн, офіційного підтвердження такого доходу наразі не має, однак реально може спрямовувати на погашення основного боргу платежі за запропонованим графіком, не ставлячи себе у критичне матеріальне становище. Стягнення з нього всієї заявленої позивачем суми 66 660,00 грн створить для нього надмірний фінансовий тягар. Водночас погашення основного боргу у розмірі 22 000,00 грн трьома платежами є реальним та виконуваним способом врегулювання спору.
Таким чином відповідач просив врахувати, що він визнає позовні вимоги лише в частині основного боргу у розмірі 22 000,00 грн, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів у розмірі 29 260,00 грн, у частині стягнення процентів за ст. 625 ЦК України у розмірі 11 000,00 грн, у частині стягнення комісій у розмірі 4 400,00 грн або зменшити їх розмір до справедливого та співмірного. У разі можливості сприяти сторонам у мирному врегулюванні спору на умовах погашення основного боргу у розмірі 22 000,00 грн трьома платежами: 7 334,00 грн, 7 334,00 грн та 7 332,00 грн.
Ухвалою суду від 11.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і без проведення судового засідання.
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2026 клопотання відповідача задоволено, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача до суду не з`явилася, у позовній заяві та у відповіді на відзив заявила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився. 06.07.2026 від нього надійшла заява про розгляд справи без участі, у якій ОСОБА_1 вказав, що у разі його неможливості з`явитися у судове засідання просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Також зазначив, що подані ним відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив та інші письмові пояснення підтримує у повному обсязі та просить врахувати їх при ухваленні рішення у справі. 
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 15.10.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (кредитної лінії) оферти №15.10.2025-100001368, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 22 000 грн.
Укладення кредитного договору та отримання коштів кредиту не заперечується відповідачем.
Згідно пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (п. 2.2.).
Договір підписано одноразовим ідентифікатором: Е718, який був відправлено на фінансовий номер телефону позичальника.
Згідно п. 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії.
Пунктом 3.2. пропозиції про укладення кредитного договору кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5351-16XX-XXXX-6069 (п. 4.1).
Згідно п. 4.3. пропозиції про укладення кредитного договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в заявці. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Сторони домовились, що зобов`язання за договором можуть виконуватись як шляхом перерахування одного, так і шляхом перерахування декількох платежів, однак з дотриманням строків та інших умов виконання зобов`язань, встановлених договором.
Відповідно до п. 4.4. пропозиції про укладення кредитного договору сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісії нараховуються у порядку, встановленому договором. Позичальник має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит. У разі дострокового повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує кредитодавцю проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). У разі дострокового повернення кредиту комісія за надання (або її несплачена частина), яка нарахована, але не сплачена позичальником, сплачується ним у день дострокового повернення кредиту. У разі дострокового повернення кредиту комісія за обслуговування (або її несплачена частина), яка нарахована (включаючи нараховану комісію за всі чергові періоди, передуючі дню дострокового повернення, та за поточний черговий період, у якому відбувається дострокове повернення), але не сплачена позичальником, сплачується ним у день дострокового повернення кредиту. За домовленістю сторін при сплаті у рівному та/або більшому розмірі чергового платежу раніше дати платежу, зазначеної у графіку платежів, (дострокова сплата), позичальник звільняється від обов`язку сплатити відповідний черговий платіж у дату, зазначену в графіку платежів. При цьому достроково сплачений платіж з суми кредиту у складі цього раніше сплаченого чергового платежу зараховується у день його фактичної сплати, а достроково сплачені проценти та комісію позичальник доручає кредитодавцю зарахувати в рахунок виконання зобов`язань зі сплати процентів та комісії в дату платежу, вказану у графіку платежів, а за наявності залишку коштів - в дострокове повернення кредиту.
Відповідно до п. 6.1. пропозиції про укладення кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії – у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) процентів річних, які можуть бути нараховані кредитодавцем за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких процентів. 
Згідно п. 6.6. пропозиції про укладення кредитного договору позичальник цим підтверджує, що він уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови. Він повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе усі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними. Він володіє та надав для укладення договору всі необхідні та достатні документи, які не містять будь-яких неточних або недостовірних відомостей, складені та/або отримані у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Він не обмежений у дієздатності, при укладенні та виконанні договору не вимагається згоди будь-якої третьої особи. На день підписання договору відсутні будь-які перешкоди для його підписання та виконання, зокрема, договірні обмеження позичальника, будь-які судові спори, розслідування з боку державних органів. Позичальник визнає, що кредитодавець уклав договір, ґрунтуючись на наданій позичальником інформації, яка має істотне значення для кредитодавця.
Згідно п. 7.6. пропозиції про укладення кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування процентів річних, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір відповідальності позичальника встановлюється законом.
Відповідно до п. 9.1. пропозиції про укладення кредитного договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. 
Заявка до кредитного договору №15.10.2025-100001368 є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 15.10.2025 за цим посиланням: https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов кредитного договору №15.10.2025-100001368 від 15.10.2025, визначених у заявці кредитного договору №15.10.2025-100001368 та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №15.10.2025-100001368, позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту – 15.10.2025 (п. 1.); сума кредиту: 22 000 грн 00 коп (п. 2.); строк, на який надається кредит – 168 днів з дати його надання (п. 3.); дата повернення (виплати) кредиту – 31.03.2026 (п. 4.); процентна ставка «Стандарт» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі- «чергові періоди»). Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 6., п. 7.). Денна процентна ставка та її прорахунок: 0,8% (денна процентна ставка) = (29671,40/22000)/168*100%. (п. 12). Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 5% від суми кредиту та дорівнює 1 100 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п. 8.).
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 1 100 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит» (п. 9.).
Відповідно до п. 11. заявки протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг.
Згідно п. 13. проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Графік платежів встановлено у п. 14 заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, відповідно до якого визначено 12 чергових періодів сплати.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 4948,02 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 51 671,40 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 29 671,40 грн (п. 16.).
Згідно п. 17. сторони домовились, що позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати кредиту/його частини та/або процентів/їх частини та/або комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - “проценти річних”). Кредитодавець має право нараховувати вказані проценти річних, починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання (в тому числі, якщо прострочення виконання виникло до закінчення строку, на який надається кредит) за кожен день прострочення його виконання. Базою нарахування вказаних процентів є сума простроченого грошового зобов`язання, зокрема, сума прострочених кредиту/його частини та/або процентів/їх частини та/або комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором). Проценти річних не нараховуються на прострочені раніше нараховані проценти річних. При цьому сторони домовились, що у випадку, якщо розмір процентів річних, нарахованих за один день прострочення, перевищує 330 грн, за даним договором застосовується спеціальна договірна умова по зменшенню процентів річних за відповідний день, а саме розмір річних, які нараховуються за відповідний день, становить 330 грн. Також сторони домовились, що проценти річних не нараховуються, якщо сума простроченого грошового зобов`язання є меншою, ніж 100 грн. Сторони домовились, що кредитодавець має право вільно здійснювати своє право на застосування та отримання процентів річних, зазначених в даному пункті, як щодо повних сум процентів річних, так і щодо їх частин, як застосовуючи їх (повністю або частково), так і не застосовуючи, що є лише реалізацією кредитодавцем його права і не є зміною умов договору. Сукупна сума процентів річних та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань (якщо такі встановлені договором) на підставі даного договору, не може перевищувати максимальне обмеження цієї суми, встановленої законом. 
На підтвердження надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит позивач долучив до матеріалів позову пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), яка підписана одноразовим ідентифікатором: А718, який було відправлено на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення»№393-2704 від 27.04.2026, згідно укладеного договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 між підприємствами ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення»було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 15.10.2025 14:47:48 на суму 22000,00 (двадцять дві тисячі гривень 00 копійок) грн, номер картки 5351160687196069, номер транзакції в системі iPay.ua – 892374177, призначення платежу: видача за договором кредиту №15.10.2025-100001368.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №15.10.2025-100001368 від 15.10.2025 заборгованість ОСОБА_1 станом на 22.04.2026 становить 66 660,00 грн, з яких: 22 000,00 – заборгованість за тілом кредиту, 29 260,00 грн – заборгованість за процентами, 4 400,00 грн – залишок комісій, 11 000,00 грн –залишок відсотків за ст. 625 ЦК України. Проценти по кредиту нараховані за період з 15.10.2025 по 20.01.2026за процентною ставкою 1% в день та за період з 21.01.2026 по 31.03.2026за процентною ставкою 0,5% в день, усього за 168 днів. 
Комісію нараховано в день видачі кредиту 15.10.2025 в розмірі 1 100 грн, а також 29.10.2025, 12.11.2025 та 26.11.2025 нараховано по 1 100 грн.
Проценти на підставі ст. 625 ЦК України нараховано з 29.10.2025 по 30.11.2025 в розмірі 330,00 грн в день та 01.12.2025 в розмірі 110,00 грн в день.
Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У цій справі між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачемвиникли відносини щодо споживчого кредитування, тобто договірні правовідносини між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За змістом частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 2, 4 ст. 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Згідно ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.
Отже, між сторонами вказаного кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.
Відповідно до ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок укладення кредитного договору.
Відповідач, отримавши кошти за кредитним договором, вчасно їх не повернув і позивач має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
З розрахунку заборгованості за договором від 15.10.2025 №15.10.2025-100001368 вбачається, що позивачем нараховано проценти за користування кредитом за період з 15.10.2025 по 31.03.2026в розмірі 1 % та 0,5% в день. 
Право на таке нарахування, умови, розміри та періоди дії ставок, строки їх сплати визначено умовами договору.Проценти нараховано відповідно до умов договору за 168 днів користування кредитом та їх розмір був обумовлений сторонами.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, як і не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, свого розрахунку.
Щодо стягнення за кредитним договором комісії за видачу кредиту, яка підлягає стягненню, така становить 1 100,00 грн та нарахована 15.10.2025 в день видачі кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №15.10.2025-100001368 від 15.10.2025 вбачається, що позивачем також нараховано 29.10.2025, 12.11.2025 та 26.11.2025 додаткову комісію по 1 100 грн, що в загальному розмірі становить 3 300 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до заявки кредитного договору комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
В кредитному договорі зазначено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості в тому числі надання консультативних та інформаційних послуг, за які фінансовою установою за розрахунковий період встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 3 300 грн.
Сторони у п. 17. договору визначили обов`язок позичальника, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати кредиту/його частини та/або процентів/їх частини та/або комісії(їй)/ її(їх) частини у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу кредитодавця сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України, які нараховано позивачем з 29.10.2025 по 30.11.2025 в розмірі 330,00 грн в день та 01.12.2025 в розмірі 110,00 грн в день. За цей період з 29.10.2025 по 01.12.2025 позивачем нараховано проценти за користування кредитом в розмірі по 220 грн в день (1%).
Встановлені ст. 625 ЦК України проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.
Таким чином позивачем безпідставно нараховано проценти відповідно до положень ст. 625 ЦК України за період з 29.10.2025 по 01.12.2025.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних в розмірі 11 000,00 грн, нарахованих позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України.
Посилання відповідача про неможливість виконання ним фінансових зобов`язань не є підставою для відмови у позові щодо стягнення заборгованості за отриманими ним коштами та нарахованими відповідно до закону та договору процентами за користування кредитом.
При укладенні договору сторони визначили розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, і на такі умови погодився відповідач. Натомість відповідач від договору не відмовився у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
Щодо розміру нарахованих процентів позивачем та комісії за видачу кредиту, які відповідач просить зменшити або в їх задоволенні відмовити, то як зазначалося вище, вказані проценти та комісія за видачу кредиту нараховані позивачем у розмірі та у строки відповідно до умов укладеного договору, на які погодився відповідач і така заборгованість нарахована з дотриманням законодавчо обмеженого розміру процентів, що не порушує права відповідача.
Щодо стягнення заборгованості за процентами річних в розмірі 11 000,00 грн, нарахованих позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України, то в цій частині в задоволенні позовних вимог судом відмовлено у зв`язку із відсутністю правових підстав для їх стягнення.
Суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №15.10.2025-100001368 від 15.10.2025 у розмірі 55 660 грн, з яких: 22 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 29 260 грн – заборгованість за процентами; 4 400 грн – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
В задоволенні решти вимог позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив 2 662,40 грн судового збору, які зараховано до спеціального державного бюджету України.
На підтвердження понесених витрат на поштові відправлення процесуальних документів відповідачу позивачем надано суду копію квитанції № 2041829 від 01.05.2026 на загальну суму 149,18 грн.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 2 223,06 грн та 124,56 грн витрат, пов`язаних з надсиланням відповідачу позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення. 
Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 279 ЦПК України,
х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №15.10.2025-100001368від 15.10.2025 у розмірі 55 660,00 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят грн 00 коп.) грн, з яких: 22 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 29 260,00 грн – заборгованість за процентами; 4 400,00 грн – заборгованості за комісією.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплачений судовий збір в сумі 2 223,06 грн та 124,56 грн витрат, пов`язаних з надсиланням відповідачу позовної заяви листом з описом вкладення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          Гундяк Т.Д.

Повний текст рішення складено 09.07.2026.