ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2026 року
м. Харків
справа № 646/6748/24
провадження № 22-ц/818/1881/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Пилипчук Н.П.,
суддів Яцини В.Б., Герцика Р.В.
за участю секретаря Муренченко С.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», в особі представника Рудницького Юлія Ігоровича на заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2025 року, постановлене суддею Благою І.С.,
в с т а н о в и в:
У червні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 159039,54 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2021 року ОСОБА_1 , уклав з АТ «Альфа Банк» (30.11.2022 зареєстровано зміну найменування на АТ "Сенс Банк"), угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631749041. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 159039,54 грн.
Заочним рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з рішенням суду представник АТ «Сенс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з випискою, Відповідач здійснив поповнення рахунку (погашення кредиту) на суму 18 302,59 грн. Вчинення дій, спрямованих на виконання зобов`язання (сплата частини боргу), є доказом визнання договору (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 524/6620/16-ц). Наголошує, що відповідач був ідентифікований банком, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію та Паспортом споживчого кредиту, які містять його персональні дані (РНОКПП, паспортні дані, адреса). Суд відмовив у стягненні всієї суми (159 039,54 грн), до складу якої входить тіло кредиту у розмірі 134 956,12 грн. Навіть якщо суд критично ставиться до нарахування відсотків через "неналежне ознайомлення з Тарифами" (посилаючись на постанову ВП ВС № 342/180/17), це не звільняє позичальника від обов`язку повернути фактично отримані кошти (тіло кредиту). Наявність боргу підтверджується випискою по рахунку, яка є первинним документом, та фактом активного користування коштами з боку Відповідача. Формальні сумніви суду щодо процедури підписання договору спростовуються реальними діями сторін (видача та використання грошей).
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог. 
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що копією витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 та копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.08.2023 підтверджується факт державної реєстрації зміни найменування юридичної особи, що зареєстрована у Державному реєстрі банків - Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (скорочене - АТ "Альфа-Банк") на нове найменування - Акціонерне товариство "Сенс Банк" (скорочене - АТ "Сенс Банк").
Позивачем надано копію Довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», у тому числі, щодо умов обмеження гарантій, умов відшкодування у разі наявності у вкладника більше одного вкладу у банку, періоду відшкодування у разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних, валюту відшкодування, контактну інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У цій довідці міститься інформація про підтвердження одержання підписом вкладника «3541».
Крім того, у наданій позивачем копії паспорту споживчого кредиту міститься інформація про основні умови кредитування, які пропонує Акціонерне товариство «Альфа-Банк», серед яких: тип кредиту – кредитування рахунку, мета отримання кредиту – споживчі цілі, сума/ліміт кредиту – 116100,00 грн., спосіб та строк надання кредиту – безготівковим шляхом, строк кредитування – 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, без забезпечення кредиту, максимальна сума кредиту – 200000, розрахунковий період дорівнює одному місяцю, дата початку першого розрахункового періоду і закінчення всіх розрахункових періодів є дата відкриття банком рахунку (активації рахунку); датою початку усіх наступних розрахункових періодів є дата, яка слідує за датою відкриття рахунку.
Згідно з паспортом споживчого кредиту процентна ставка дорівнює 35,99 відсотків річних, є фіксованою. Тип картки – MasterCard Debit World неіменна/іменна. Строк внесення платежу – до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки. Сума щомісячного платежу – 848 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 39,59 відсотків річних. Абсолютне значення подорожчання кредиту – 170 грн./ в міс. Порядок повернення кредиту: щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн.; можливе дострокове погашення без додаткових комісій. Наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит є пеня 35,99. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 35,99. Штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки: 100 грн. в день виникнення прострочки, 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів. 
Паспортом споживчого кредиту також визначено пільговий період – період часу (від початку розрахункового періоду), протягом якого за умови повного повернення клієнтом суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, що існувала на кінець останнього дня розрахункового періоду, процентна ставка за користування відновлювальною кредитною лінією, що використана для розрахунків за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісних підприємствах та/або сплати суми комісій/проценті чи інших платежів, сплата яких передбачена умовами цього договору, які клієнт сплачує за здійснення операцій по рахунку СПЗ, встановлюється у розмірі 0,01% від суми операцій з розрахунків за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісних підприємствах. У випадку настання обставин, що зумовлюють застосування до відносин клієнта та банка, що регулюються умовами цього договору, умов відповідної програми, до частини коштів кредитної лінії, що використана клієнтом для придбання товару/послуги в мережі партнерів, що вказані в додатку №4 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови надання пільгового періоду не застосовуються. Пільговий період для картки «Red» - до 62 днів.
У тексті паспорту споживчого кредиту наявна інформація про підтвердження ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту підписом споживача: 3541, а також інформація про дату та прізвище, ім`я, по-батькові: 05.08.2021 року, ОСОБА_1 .
В матеріалах справи міститься також копія Акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, в якому сторонами зазначено АТ «Альфа-Банк» в особі голови правління В.В.Михайльо та ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 26.05.1999 Куп`янським МРВ УМВС України в Харківській області; проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У тексті акцепту наявні підпис голови правління банку В.Михайльо та відбиток печатки банку.
У вказаному акцепті зазначено про наступні умови: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту: «Red». Мета кредиту – для особистих потреб. Опис послуги – надання банком послуг клієнту з обслуговування кредитної картки, а також надання клієнту кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого клієнту кредиту або його частини банк здійснює подальше кредитування клієнта у межах її ліміту шляхом надання траншів. Клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривнях, реквізити якого будуть повідомлені клієнту окремо. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard Debit World строком дії 5 років з моменту випуску. Сума встановленої кредитної лінії складає 116100,00 грн. Максимальна сума кредиту (кредитної лінії) – 200000 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та /або зняття готівки – у розмірі 35,99%. Тип процентної ставки – фіксована. Зміна процентної ставки за користування кредитної лінії можлива за умови укладення між сторонами відповідної угоди. Платежі з повернення кредиту здійснюватимуться відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в Тарифах, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку: www.alfabank.com. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_2 у розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу (у разі його наявності) згідно з умовами договору. 
За умовами акцепту угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту та діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком та закриття рахунку.
Як вбачається з копії Витягу з державного реєстру банків найменування банку було змінено з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Позивач надав суду довідку про ідентифікацію, в якій зазначив про підтвердження ідентифікації Акціонерним товариством «Сенс Банк» клієнта ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк».
У довідці вказано про те, що акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «3541», який був відправлений позичальнику 05.08.2021.
За даними виписки по рахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з кредитною карткою World Debit MasterCard за період з 05.08.2021 по 17.07.2023 по рахунку № НОМЕР_2 були проведені операції списання процентів за користування кредитом (покупки та готівкові операції), розрахунково-касового обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), списання процентів за овердрафт, збільшення кредитного ліміту, погашення процентів на заборгованість по програмі «Моментальна розстрочка н картці», списання переказів з карти та карту, тощо.
Згідно з цією випискою ліміт кредиту встановлено у розмірі 140023,94 грн., всього витрат здійснено на суму 335107,33 грн., надходжень на суму 18302,59 грн.; поточна заборгованість на кінцеву дату виписки становить 159090,24 грн., обов`язковий мінімальний платіж – 27450,61 грн., загальна сума платіжного періоду – 24022,58 грн., термін сплати – до 03.08.2023.
У наданому позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 631749041 обчислено загальну суму заборгованості станом на 17.07.2023 за 23 звітних періоди (05.08.2021-04.09.2021, 05.09.2021-04.10.2021, 05.10.21-04.11.2021, 05.11.2021-04.12.2021, 05.12.2021-04.01.2022, 05.01.2022-04.02.2022, 05.02.2022-04.03.2022, 05.03.2022-04.04.2022, 05.04.2022-04.05.2022, 05.05.2022-04.06.2022, 05.06.2022-04.07.2022, 05.07.2022-04.08.2022, 05.08.2022-04.09.2022, 05.09.2022-04.10.2022, 05.10.2022-04.11.2022, 05.11.2022-04.12.2022, 05.01.2023-04.02.2023, 05.02.2023-04.03.2023, 05.03.2023-04.04.2023, 05.04.2023-04.05.2023, 05.05.2023-04.06.2023, 05.06.2023-04.07.2023, 05.07.2023-17.07.2023) усього у розмірі 159039,54 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту – 134956,12 грн., заборгованість за відсотками – 513,09 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту – 23570,33 грн., неустойка (комісія, штраф) – 0 грн.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
У постанові Верховного суду від 29 травня 2024 року в справі № 545/1750/21 зроблено висновок, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або у банківському застосунку, що виключає підписання позивачем спірного кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів.
Отже, виходячи із вказаних висновків можливо зазначити, що підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором – це: -отримання певного набору літер та/або цифр за допомогою смс-повідомлення на фінансовий номер позичальника, прив`язаний до банківської картки; -реєстрація в особистому кабінеті з допомогою логіна та пароля на сайті продавця товарів/надавача послуг; -отримання електронного листа на електронну пошту позичальника, за допомогою якого підтверджується реєстрація в особистому кабінеті шляхом здійснення входу на вебсайт продавця/надавача.
Лише вчинення таких дій з ідентифікацією особи позичальника за ПІБ, фінансовим номером телефону, прив`язаним до банківської картки, та e-mail вказують на укладення електронного договору, підписаного електронним підписом одноразового ідентифікатора.
Так, із наявних в матеріалах справи доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на підписання кредитного договору а саме: зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від АТ «Сенс Банк») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого їй позивачем одноразового ідентифікатора.
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту не підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору позики.
Надана банком довідка про ідентифікацію не підтверджує факт підписання відповідачем кредитного договору. Так зі змісту вказаної довідки не вбачається коли саме відповідач отримав вказаний ідентифікатор, немає і дати та часу введення вказаного ідентифікатора відповідачем для підписання зазначеного кредитного договору. Крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що вказаний номер телефону дійсно належить відповідачу, оскільки він не був зазначений відповідачем як фінансовий номер у правовідносинах з позивачем.
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.
Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит.
Паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Сенс Банк», суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо.
В супереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України Банк не надав суду доказів погодження з ОСОБА_1 зазначених у позовній заяві умов договору кредиту. 
Наданий позивачем «Паспорт споживчого кредиту», де також зазначені процентні ставки та інші відомості щодо кредиту, не означає укладення договору про споживчий кредит, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми та погодження умов ( див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23.05.2020 по справі № 393/126/20).
З огляду на зазначене відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем Банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Тобто, навіть за відсутності факту дотримання сторонами письмової форми договору, головним для визначення правовідносин між сторонами є факт повного або часткового його виконання сторонами, наявність конклюдентних дій сторін, спрямованих на його укладення та виконання.
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та частинами першою, другою статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, чинного на час виникнення спірних правовідносин, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з пунктом 5.4 цього Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Пунктом 5.6 вказаного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 214/1423/15-ц (провадження № 61-8821св24).
Окрім того, суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Надана позивачем виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 05.08.2021 року по 17.07.2023 року свідчить про те, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та виконував зобов`язання щодо їх повернення.
Оскільки матеріали справи не містять підтверджень того, що ОСОБА_1 прийняв пропозицію укласти кредитний договір, тому за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, Банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з відповідачки фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів.
Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19).
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитом, у вказаний період відповідачем сплачено кошти в розмірі 18302,59 грн. Також з вказаної виписки вбачається, що позивачем було списано відсотки на суму 40 722,15 грн., які сторонами кредитного договору не були погоджені, тому колегія суддів вважає за необхідне зарахувати сплачені відповідачем на спрямовані банком кошти на погашення заборгованості за відсотками, зарахувати до тіла кредиту зменшивши його до 99501,71 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь АТ «Сенс Банк».
Тому підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором у зазначеному в позові розмірі відсутні. Проте суд зазначені обставини не встановив та ухвалив помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду – зміні в частині розміру заборгованості.
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 2422,40 грн., сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги становить 2960,88 грн.
Оскільки позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а саме (62,56%) з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1515,45 грн за подачу до суду позовної заяви та 1818,54 грн. за подачу апеляційної скарги, всього 3333,99 грн.
Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», в особі представника Рудницького Юлія Ігоровича – задовольнити частково.
Заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2025 року - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631749014 від 05.08.2021 року у розмірі 99501,71 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3333,99 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді          В.Б. Яцини 

Р.В. Гєрцик