Справа № 545/628/26 
Провадження № 2/545/1163/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №539384 в розмірі 39335,20 грн., з яких: 4400 грн. сума основного боргу, 34935,20 грн. заборгованість за процентами.
В обґрунтування зазначив, що 28.12.2022між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №539384 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема до відповідача в сумі 34935,20 грн.
У відзиві представник відповідача звертала увагу на те, що у справі відсутні докази укладання кредитного договору в електронній формі, а також вказувала що надані докази на підтвердження такого укладання є сумнівними та не доводять цілісності і незмінюваності положень. Також вказувала, що позивачем не надано належних доказів фактичного перерахування кредитних коштів кредитодавцем відповідачу. Стверджувала, що нараховані відсотки є непомірно завищеними та такими, що не відповідають принципам добросовісності та розумності, та вважає, що такі відсотки мають складати не більше ніж 50% від суми наданого кредиту. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу просила застосувати принцип співмірності судових витрат та зменшити її.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позицію, викладену у відзиві підтримала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, при винесенні рішення покладалась на розсуд суду.
Суд дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.12.2022укладено договір про надання споживчого кредиту №539384 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором В932.
Відповідно до умов вказаного договору сума кредиту складає 4400 грн. (п.1.3), строк, на який надається кредит 365 днів (п.1.4.), стандартна процентна ставка становить 2,2% (п.1.5.1), загальний розмір наданого кредиту: 39635,20 грн. за стандартною ставкою (п.1.8.1), орієнтовна реальна річна процентна ставка: за стандартною ставкою 52041,31 % річних (п.1.7.1).
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIIIелектронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, між сторонами у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» укладено електронний договір та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 4400 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, відповідно до підтвердження ТОВ «Пейтек» щодо здійснення переказу грошових коштів на суму 4400 грн.( зворот а.с.25).
Також, факт перерахування грошових коштів підтверджено наданою інформацією АТ КБ «ПриватБанк» щодо перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яка емітована на ім`я ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , суми в розмірі 4400 грн за період 28.12.2022-28.12.2022 (а.с. 85).
Таким чином, суд вважає факт перерахунку коштів на рахунок відповідача доведеним.
Водночас, відповідач умови договору позики належним чином не виконувала внаслідок чого виникла заборгованість.
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №539384від 28.12.2022 загальна сума заборгованості становить 39335,20 грн., з яких: 4400 грн. сума основного боргу, 34935,20 грн. заборгованість за процентами.
Як вбачається з п.1.4 договору №539384, строк кредиту становить 365 днів.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що відсотки в розмірі 34935,20 грн. за кредитом у розмірі 4400 грн нараховані відповідно до умов договору та в межах строку кредиту, за погодженою з позичальником кредитною ставкою.
Встановлено, що 01.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (фактор) та ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) укладений договір факторингу №01022024-1 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Набуття прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» щодо відповідача підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1від 01.02.2024, відповідно до якого загальна сума заборгованості складає 39335,20 грн., з них: 4400 грн. тіло кредиту та 34935,20 грн. відсотки за користування кредитом (а.с. 38).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за договором факторингу №01022024-1 від 01.02.2024, набуло право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за вищенаведеним договором.
Разом з тим, щодо інших доводів відповідача на рахунок недобросовісності умов договору, несправедливості нарахування відсотків та неспівмірності відсотків з тілом кредиту, суд зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, відповідач особисто пройшов реєстрацію на сайті у додатку, надав свої паспортні дані, ІПН, номер картки, ознайомився з умовами договору, паспортом споживчого кредиту та підтвердив згоду шляхом введення одноразового ідентифікатора (SMS-коду).
Відповідно до ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Разом з тим, відповідач у відзиві лише висловлює свою суб`єктивну оцінку умов договорів, проте не подавав зустрічного позову про визнання зазначених договорів (чи їх окремих пунктів) недійсними на підставі ст. 230, 233 ЦК України (укладення правочину під впливом обману або на вкрай невигідних умовах).
Також, суд звертає увагу, що до укладення договору відповідачу було надано Паспорт споживчого кредиту, де в чіткій та зрозумілій формі вказано: реальну процентну ставку, загальну вартість кредиту, графік розрахунків та всі супутні послуги.
Прийняття відповідачем коштів після підписання договору свідчить про його повне прийняття умов та розуміння своїх обов`язків.
За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №539384в розмірі 39335,20 грн., є обґрунтованими та доведеними, а тому, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причино пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279, 354 ЦПК України,
вирішив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, м. Львів, 79029) заборгованість за кредитним договором №539384від 28.12.2022 в сумі 39335,20 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя:      Л. І. Стрюк