Справа № 643/10369/26
Провадження № 2/643/6828/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2026 Салтіський районний суд міста Харкова в складі: 
головуючого судді – Довготько Т.М.,
за участю секретаря судового засідання – Вишнякової Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (документ сформований в системі «Електронний суд».
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який у 2023 році було розірвано. Від шлюбу вони мають дитину – ОСОБА_3 , 2019 року народження. У зв`язку з воєнними діями на території України вона разом із дитиною тимчасово проживають на території Республіка Польща. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає разом з нею та переважно перебуває на її утриманні. Вона самостійно забезпечує щоденний догляд за дитиною, її виховання, побутові, освітні та медичні потреби. Відповідач проживає окремо на території України та не бере безпосередньої участі у щоденному догляді, вихованні та забезпеченні поточних потреб дитини. Його участь у матеріальному забезпеченні дитини обмежується добровільною сплатою коштів у розмірі 4000 гривень щомісячно, а також нерегулярними грошовими переказами (300-2000 гривень), що є недостатнім для належного утримання дитини з огляду на реальні витрати на її забезпечення. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти та потребує постійного забезпечення харчуванням, одягом, медичним обслуговуванням, а також належними житловими умовами. Після уточнення позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.
06.07.2026 до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому останній просить позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягувати з нього аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Зазначив, що дитина дійсно проживає разом із позивачем на території Польщі. Він з 2022 року щомісяця надсилав кошти на утримання дочки у розмірі 4 000, 00 грн. Тому твердження відповідача про те, що він іноді відправляє аліменти і не бере участь в утриманні дитини не відповідає дійсності. Також вказав, що визначений позивачем розмір аліментів 1/3 частина від доходу, не є співмірним. З огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дитини, необхідним та достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини буде розмір аліментів – частка від доходу. 
Ухвалою суду від 22.05.2026, позов залишено без руху.
Ухвалою суду від 04.06.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 01.07.2026, у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про залишення позову без руху відмовлено.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що сторони з 09.02.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26.01.2023
Від шлюбу сторони мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що дитина ОСОБА_3 проживає разом із позивачем ОСОБА_1 на території Польщі.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 05.02.2024, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження здійснення витрат на одяг, харчування та лікування дитини, позивачем надано скрін-шоти здійснення банківської карткової транзакції та оплати за товар. 
Разом з тим ці документи не підтверджують, здійснення витрат саме на дитину, які саме товари були придбані, оскільки в них немає переліку покупок. 
Крім того, в якості доказів до позовної заяви додано документи, викладені польською мовою, однак належним чином оформленого перекладу державною мовою до матеріалів справи не долучено, що суперечить вимогам ст.10 Конституції України та Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідчена в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1 глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012 визначено, що якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.
Водночас із роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» №24-754/0/4-13 від 16.05.2013, вбачається, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.
Зазначене узгоджується і з практикою Верховного Суду, зокрема аналогічний висновок прослідковується у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/4473/17.
Таким чином, докази, не перекладені з польської мови на українську мову та не засвідчені належним чином у нотаріальному порядку, не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, оскільки не оформлені в установленому законом порядку, що не дозволяє суду встановити дійсний зміст таких документів та чи можуть вони слугувати підтвердженням заявлених у позові вимог.
Таким чином, надані позивачкою документи, викладені польською мовою, є неналежними та недопустимими доказами у справі.
В свою чергу відповідач на підтвердження добровільної сплати аліментів на утримання дитини з березня 2022 року, а також на підтвердження перерахування коштів позивачу ОСОБА_1 на інші потреби дитини надано виписку по витратам по картці та Інформацію по картці. З яких вбачається, що відповідач систематично з березня 2022 року здійснює перекази на картку позивача, коментар до платежів: аліменти на ОСОБА_5 , на одяг, ліки, іграшки, подарунок ОСОБА_6 .
У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір та частка заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку 1/4 частина на одну дитину.
Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність передбачених ст.182 СК України обставин, що давали б підстави для визначення аліментів у розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим визначити їх у розмірі частини його заробітку (доходу).
На підставі наведеного, згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2026, і до досягнення дитиною повноліття. 
Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про їх зміну.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2026 і до досягнення дитиною повноліття. 
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі – 1331грн. 20 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст виготовлено 23.07.2026.

Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_2 .
Відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя        Т.М.Довготько