ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року	Львів	Справа № 380/4027/25 пров. № А/857/33210/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 380/4027/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, (головуючий суддя першої інстанції Кухар Наталія Андріївна, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місто Львів, дата складання повного тексту 10 липня 2025 року),
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення у формі протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 р. №35/в, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в період проходження ним військової служби під час воєнного стану;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 15000000 грн., передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, у зв`язку зі смертю чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в період проходження ним військової служби під час воєнного стану; 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця – солдата ОСОБА_2 , водія стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби в умовах збройної агресії РФ. 
Спеціальним розслідуванням та відповідними наказами військових частин установлено, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби. Кримінальне провадження за фактом загибелі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність складу кримінального правопорушення. Рішенням Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ від 18.12.2024 скасовано попередні висновки щодо необережного поводження зі зброєю, що остаточно підтверджує причинно-наслідковий зв`язок смерті з виконанням військових обов`язків. 
Попри це, комісія Міноборони України 08.11.2024 відмовила у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022. 
Позивач не погоджується з відмовою та змушена звернутися до суду з метою захисту порушених прав.
10 липня 2025 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким вирішив позов задовольнити частково.
Скасовано рішення у формі протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 р. №35/в, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в період проходження ним військової служби під час воєнного стану.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути подані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_2 з врахуванням висновків суду. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що 15 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано висновок , який не містить формулювання чіткої та однозначної відмови у наданні допомоги; не обґрунтований посиланнями на відповідні норми чинного законодавства України, зокрема ті, що регулюють порядок призначення одноразової грошової допомоги у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця; не наведено жодних конкретних підстав, з яких заявники вважаються такими, що не мають права на отримання допомоги; відсутнє будь-яке мотивоване пояснення причин невизнання родинного або іншого правового статусу осіб, які претендують на допомогу.
поряд із цим, Центральна ВЛК відмінила встановлену причину смерті, а саме травма, поранення, одержані в результаті нещасного випадку (необережне поводження зі зброєю).
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути подані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги з врахуванням висновків суду. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає те, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставин справи. 
Міністерство оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум вказує на те, що заява ОСОБА_1 до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про призначення їй та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168, - не надходила.
Так, станом на дату розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно протоколу 08.11.2024, у Комісії був наявний лише поданий заявником витяг з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 27.06.2024р. №1708.
Крім цього, описуючи обставини смерті ОСОБА_2 , відповідач вказує, що така смерть настала внаслідок порушення ним правил поводження зі зброєю, однак мала місце під час проходження військової служби. 
Тому, відповідач вважає, що члени сім`ї померлого ОСОБА_2 не мають право на одержання одноразової грошової допомоги, адже травма солдата ОСОБА_2 , яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфікована як: «ТРАВМА, ПОРАНЕННЯ, ОДЕРЖАНІ В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (НЕОБЕРЕЖНЕ ПОВОДЖЕННЯ ЗІ ЗБРОЄЮ), ЯКІ ПРИЗВЕЛИ ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ» а для виплати 15 000 000 причина смерті має бути зазначена померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб, отриманого під час захисту Батьківщини. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Вказує, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач має право на отримання частини одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 під час дії воєнного стану, призначеної відповідно до пункту 2 Постанови від 28.02.2022 №168, тобто у розмірі 15000000 грн. – розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Акцентує увагу, що місцем загибелі ОСОБА_2 став населений пункт у Бахмутському районі Донецької області, що підтверджується актом про нещасний випадок військової частини НОМЕР_2 від 27.09.2022 р. №38-ОД/ОКП.
Також, зазначає, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану, перебуваючи у районі виконання бойових завдань за призначенням, зокрема під час відвантаження гуманітарної допомоги. Даний факт, на переконання позивача, свідчить про прямий причинно-наслідковий зв`язок його смерті з виконанням службових обов`язків у зоні активних бойових дій, а не з якимись протиправними діями, як безпідставно зазначає відповідач.
Відсутність будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення (зокрема порушив правила поводження зі зброєю, що могло б спричинити його загибель), додатково, на думку позивача, спростовує позицію відповідача та виключає підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.
Щодо аргументу про відсутність звернення позивачки із заявою про виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, позивач вказує, що 30.07.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю солдата ОСОБА_2 , у якій позивачка зазначила: «Прошу Вас виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка, солдата ОСОБА_2 ».
Таким чином, позивач вказує, що формулювання заяви повністю узгоджується як з положеннями Постанови КМУ №168, так і з вимогами Закону України №2011-XII, не суперечачи жодним їх нормам.
Звертає увагу, що підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, які ґрунтувалися на висновках 16 РВЛК, відпали, адже зазначене рішення було офіційно скасоване уповноваженим органом. Фактична обставина (встановлена причина смерті), яка була використана відповідачем для відмови у виплаті ОГД, перестала існувати у зв`язку з відміною вказаної постанови РВЛК.
Також підкреслює, що законодавством не передбачено процедури адміністративного оскарження рішень Міністерства оборони України поза межами судового контролю. Саме тому ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду, який, у свою чергу, зобов`язав Міністерство оборони України переглянути своє рішення з урахуванням встановлених обставин та висновку ЦВЛК, оскільки скасування постанови 16 РВЛК означає втрату її юридичної сили, а відтак і неможливість використання цього документа у будь-якому правовому процесі.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_2 – солдат прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та призначений на посаду водія 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 07.06.2011.
Згідно з Лікарським свідоцтвом про смерть №4177 та свідоцтва про смерть ОСОБА_6 НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті- вогнепальне поранення грудної клітки внаслідок військових дій.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2022 №241 солдата ОСОБА_2 , водія стрілецького взводу стрілецької роти, який помер « 13» серпня 2022 року в результаті від вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки у зв`язку зі смертю, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити документи на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Виплатити членам сім`ї або близьким родичам померлого допомогу на поховання в розмірі 12540 гривень (дванадцять тисяч п`ятсот сорок гривень). Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 289 % місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років з 01 серпня по 31 серпня 2022 року. Виплатити додаткову винагороду на період воєнного стану у розмірі 100000 грн. з 01 серпня по 13 серпня 2022 року та виплатити в розмірі 30000 грн з 14 серпня по 31 серпня 2022 року. Грошову допомогу для оздоровлення у розмірі 13268,70 гривень. Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі 13268,70 грн.
Згідно з Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.09.2022 №38-ОД/ОКП затверджено, що комісія дійшла висновку, що нещасний випадок – смерть солдата ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини, цей нещасний випадок підлягає обліку і на нього складається акт за формою НВ-3. Спеціальне розслідування нещасного випадку, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2022 №148-АД/ОКП вважати завершеним. Вважати нещасний випадок - смерть водія стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. 
Згідно з Акту про нещасний випадок Форми НВ-3 Командира військової частини НОМЕР_2 від 27 вересня 2022 року у пункті 13 зазначено, що наслідком нещасного випадку є потерпілий, смерть ОСОБА_2 , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. 
Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення з а інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Міністерства оборони України Військової частини НОМЕР_1 від 12 вересня 2023 №1484/1811/2652 підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно в період з 28 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року, з 11 червня 2022 року по 13 серпня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій і Луганській областях. Підставою є: витяг з бойового наказу командира НОМЕР_5 об ТрО від 06.07.2022 №11/ТрО; витяг з журналу бойових дій НОМЕР_5 об ТрО інв. №3/5/3 від 01.05.2022 з 26 липня 2022 року; витяг з наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по с/ч) від 02.05.2022 №90; витяг з наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (по с/ч) від 17.06.2022 №5/дск; витяг з наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (по с/ч) від 13.10.2022 №123/дск. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій. 
Згідно з Постановою про закриття кримінального провадження від 08 січня 2024 року Територіального управління Державного бюро розслідувань відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 15.09.2022 №4177 зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок наскрізного проникаючого вогнепального кульового поранення лівої долонної поверхні та грудної клітини з проникненням у ліву плевральну порожнину, з ушкодженнями м`яких тканин ключиці ребер та лівої легені, яке ускладнилося гострою крововтратою, що підтверджується наявністю та характером тілесних ушкоджень. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62022050010000567 від 14.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України закрити, у зв`язку з відсутністю в діях військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 1708 від « 27» червня 2024 року травма, поранення (13.08.2022) солдата ОСОБА_7 «Множинні травми органів грудної порожнини. Наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення грудної клітки. Гостра крововтрата. Ушкодження внаслідок пострілу з іншої та неуточненої вогнепальної зброї, намір не визначений», підтверджені постановою про закриття кримінального провадження від 08.01.2024 першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) ТУ ДБР, розташованому у місті Краматорську, повідомленням начальника КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» від 27.11.2023 №3955, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2022 № 241, які на підставі лікарського свідоцтва про смерть №4177 від 16.08.2022 Дніпропетровського обласного бюро СМЕ та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19.08.2022 виданого відділом державної РАЦС у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужили причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 , - травма, поранення, одержані в результаті нещасного випадку ( необережне поводження зі зброєю), які призвели до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби. Підставою є протокол № 1708 від « 27» червня 2024 року. 
Згідно з Витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово- лікарської комісії Збройних Сил України від 18.12.2024 №8935 поранення солдата ОСОБА_2 «Ушкодження внаслідок пострілу з іншої та неуточненої вогнепальної зброї, намір невизначений. Наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення грудної клітки. Множинні травми органів грудної порожнини. Гостра крововтрата.» , яке призвело до смерті 13.08.2022 – Поранення , яке призвело до смерті та причина смерті, так пов`язана з проходженням військової служби. 
30.07.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю солдата ОСОБА_2 . 
15.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок травми, поранення, одержаних в результаті нещасного випадку (необережне поводження зі зброєю ), які призвели до смерті, пов`язаної з проходженням військової служби. Вказали, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають право на одержання рівними частками зазначеної грошової допомоги. 
Позивач не погоджується з відмовою в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 , відтак звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У ч. 2 цієї ж статті встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, згідно п. 2 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у ст.16-1 Закону №2011-XII, згідно з якою у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.ч.1, 8, 9 ст.16-3 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168; в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абз.1 п.2).
Абзацами 2-4 п.2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Наказом Міністерства оборони України 25.01.2023 року №45, який набрав чинності 31.01.2023 року, затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок №45).
Згідно п. 1.1 Порядку №45, цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
Відповідно до р.3.3 Порядку №45, сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Згідно п.1.4 Порядку №45, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до п.1.6 Порядку №45, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Згідно з п.1.7 Порядку №45, ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.
Відповідно до п.1.10 Порядку №45, Призначена сума ОГД у Міністерстві оборони України, військовій частині НОМЕР_6 , Державній спеціальній службі транспорту та підпорядкованих їм військових частинах виплачується поетапно: на першому етапі - 1/5 від призначеної суми ОГД; залишок невиплаченої суми ОГД (4/5 від призначеної суми) - щомісячно, частками впродовж 40 наступних місяців.
Повноваження органів військового управління щодо призначення та виплати ОГД визначені у розділі ІІІ цих Порядку та умов.
Відповідно до п.3.2 Порядку №45, Обласний (Київський міський) ТЦКСП:, зокрема:
1) є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД (додаток 4). У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин;
2) проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи;
Фінансово-економічне управління ІНФОРМАЦІЯ_9 контролює дотримання обласними (Київським міським) ТЦКСП встановлених строків виплати ОГД. (п.3.3 Порядку №45).
Алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД, визначений розділом IV Порядку №45.
Згідно п.4.1 Порядку №45, члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.
Відповідно до п.4.2 Порядку №45 Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням.
Згідно з п.4.3 Порядку №45, Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2). На підставі витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (далі - ДРАЦСГ) перевіряє документи, що підтверджують родинні зв`язки загиблого (померлого) з заявниками, в тому числі щодо зміни прізвища, імені, по батькові, встановлення батьківства, усиновлення, наявності запису відомостей про батька за вказівкою матері (стаття 135 Сімейного кодексу України).
Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).
Відповідно до п.4.4 Порядку №45, Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану.
Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції.
В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.
Згідно з п.4.5 Порядку №45, після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_9 для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП.
Відповідно до п.4.6 Порядку №45, районні (міські) ТЦКСП, які здійснювали оформлення документів для призначення ОГД повідомляють заявників (з дотриманням вимог чинного законодавства щодо захисту персональних даних) про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.
За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
При цьому, суб`єктом права, котрий наділений повноваженнями на вчинення управлінського волевиявлення щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовця Збройних Сил України є Міністерство оборони України в особі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, який є повноважним на прийняття не лише рішення щодо призначення ОГД, а також відмови у призначенні, або повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю.
Апеляційний суд звертає увагу саме на те, що чинним законодавством України встановлено чіткий алгоритм дій для одержання зацікавленими особами одноразової грошової допомоги, а саме звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з встановленим переліком документів. За результатами розгляду ТЦК приймає рішення про направлення до Міністерства оборони України повного пакету документів для прийняття подальшого рішення про призначення одноразової грошової допомоги.
Із матеріалів справи встановлено, що 30.07.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю солдата ОСОБА_2 . 
15.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок травми, поранення, одержаних в результаті нещасного випадку (необережне поводження зі зброєю ), які призвели до смерті, пов`язаної з проходженням військової служби. 
У вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають права на отримання одноразової грошової допомоги рівними частками.
Проаналізувавши наведений вище висновок ІНФОРМАЦІЯ_10 , колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що зазначений висновок не містить формулювання чіткої та однозначної відмови у наданні допомоги; не обґрунтований посиланнями на відповідні норми чинного законодавства України, зокрема ті, що регулюють порядок призначення одноразової грошової допомоги у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця; не наведено жодних конкретних підстав, з яких заявники вважаються такими, що не мають права на отримання допомоги; відсутнє будь-яке мотивоване пояснення причин невизнання родинного або іншого правового статусу осіб, які претендують на допомогу.
Апеляційний суд звертає увагу, що спірним у межах справи, що розглядається, є рішення, оформлене у формі протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, від 08 листопада 2024 року №35/в, яким було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка — військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_8 під час проходження ним військової служби в умовах воєнного стану.
Відповідно до витягу з протоколу від 08 листопада 2024 року №35/в, комісія дійшла висновку про відмову в призначення одноразової грошової допомоги. Підставою для такого висновку стали, зокрема, акт службового розслідування від 31.08.2022 та постанова про закриття кримінального провадження від 08.01.2024, на підставі чого, відповідач дійшов висновку, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи, витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово- лікарської комісії Збройних Сил України від 18.12.2024 №8935 постанову ВЛК 16 Регіональної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок поранення та причини смерті за витягом з протоколу засідання від 27.06.2024 №1708 відмінено. 
Визначено, що поранення солдата ОСОБА_2 «Ушкодження внаслідок пострілу з іншої та неуточненої вогнепальної зброї, намір невизначений. Наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення грудної клітки. Множинні травми органів грудної порожнини. Гостра крововтрата.» , яке призвело до смерті 13.08.2022 – Поранення , яке призвело до смерті та причина смерті, так пов`язана з проходженням військової служби.
Отже, Центральна ВЛК відмінила встановлену причину смерті, а саме травма, поранення, одержані в результаті нещасного випадку (необережне поводження зі зброєю).
Таким чином, фактична обставина, яка була покладена відповідачем в основу відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, втратила юридичне значення, оскільки документ, яким вона встановлювалася, скасовано уповноваженим органом.
Вказані обставини є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення у формі протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 р. №35/в.
При цьому апеляційний суд враховує, що остаточне вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, оцінка наявності причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та виконанням ним обов`язків військової служби, а також розподіл часток між усіма особами, які претендують на отримання такої допомоги, віднесені законодавством до дискреційних повноважень Міністерства оборони України як суб`єкта владних повноважень, уповноваженого приймати відповідні рішення в порядку, визначеному Порядком № 45.
Суд не наділений повноваженнями підміняти собою відповідний орган у вирішенні цих питань, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є не покладення на суд обов`язку самостійно призначити та здійснити виплату допомоги, а зобов`язання відповідача повторно розглянути подані документи з урахуванням встановлених судом обставин, зокрема чинного висновку Центральної військово-лікарської комісії.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом скасування оскаржуваного рішення Комісії Міністерства оборони України та зобов`язання відповідача повторно розглянути подані документи з урахуванням висновків суду, оскільки саме такий спосіб захисту відповідає меті ефективного відновлення порушеного права позивача без порушення меж дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухваливши судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 380/4027/25, в частині задоволення позову, - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин