Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/5483/24
Провадження №: 2/332/73/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 через електронний суд звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 2009 по 2018 роки вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без укладання шлюбу із ОСОБА_2 . У цей період у них народилася донька  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбних відносин, неповнолітня донька залишилася проживати з позивачкою. Мати самостійно її утримує, та намагається власними силами матеріально забезпечувати, виконувати усі батьківські обов`язки. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття доньки.
Ухвалою суду від 25.10.2024 вищевказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.
12.12.2024 на підставі ухвали суду провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.
Ухвалою суду від 10.12.2025 провадження справи відновлено у зв`язку із тим, що відповідача ОСОБА_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 283 від 23.09.2025 року, було звільнено з військової служби за станом здоров`я.
Ухвалою суду від 10.04.2026 частково задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Мітіної І.В. про витребування доказів. 
08.04.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої представник відповідача – адвокат Мітіна І.В., посилаючись на те, що ОСОБА_4 є інвалідом І групи, отримує лише пенсію по інвалідності, та зважаючи на те, що дитина проживає у країні ЄС, де отримує соціальну допомогу, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку. 
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. У матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заперечує проти зменшення розміру аліментів до 1/12 частини доходу. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Від представника відповідача у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача. У заяві представник також наполягає на зменшенні заявлених позовних вимог до 1/12 частини від всіх видів доходу відповідача.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є ОСОБА_2 відповідач по справі, а матір`ю є позивачка ОСОБА_1 (а.с. 5).
З Витягу з рішення експертної комісії з оцінювання функціонування особи № 244/26/2142/В від 20.02.2026 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено інвалідність І групи А підгрупи (а.п. 137-141).
Неповнолітня ОСОБА_3 наразі проживає з матір`ю на території Німеччини, та перебуває повністю на її утриманні. Також позивачка з дитиною отримують соціальні виплати, про що надані підтверджуючі документи (а.с. 183-190). Відповідач у добровільному порядку не надає допомогу по утриманню дитини.
За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.
Так, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони мають неповнолітню доньку, яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 . Відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку до її повноліття. 
Відповідач має інвалідність І групи А підгрупи, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має.
З урахуванням стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, матеріального становища дитини, а також інших обставини, що мають значення, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, задовольнивши тим самим позовні вимоги частково.
При цьому суд вважає, що вказаний розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини і не становитиме надмірного тягаря для платника аліментів.
На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим суд вважає стягнути аліменти з відповідача з 23.09.2024 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду.
Оскільки позивачка відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а відповідач - на підстав п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 76-80, 259, 263-265 , 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Витрати на судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя         Ю.І. Ретинська