П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/8960/25

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 у справі № 400/8960/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2025 № ЦО-18125, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" від 16.07.2025 №ЦО-18125.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення експертної команди відповідача від 16.07.2025 за № ЦО-18125 про скасування рішення про встановлення інвалідності прийнято з порушенням встановленого порядку. Так, відповідач не був повідомлений про необхідність проведення повторного оцінювання у спосіб, визначений п. 51 Порядку, а саме шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання із зазначенням дати, коли необхідно прибути для проведення обстеження. Позивач повідомляє суд, що 16.01.2025 в телефонному режимі він був повідомлений Миколаївською обласною прокуратурою (після цього йому було направлено листа Миколаївської обласної прокуратури від 13.01.2025 на електронну пошту) про те, то до Офісу Генерального прокурора надійшов лист відповідача про необхідність прибуття для проходження обстеження з 10 по 18 січня 2025, копія якого була додана до листа обласної прокуратури. Миколаївська обласна прокуратура в своєму листі встановлює строк прибуття до обстеження з 10 по 18 січня 2025, а виходячи з наданої копії листа відповідача, строк прибуття для обстеження встановлюється з 06.01.2025 по 17.01.2025. Позивач стверджує, що на час отримання повідомлення з обласної прокуратури він знаходився на лікуванні з приводу травми лівого колінного суглоба з 03.01.2025, про що направив повідомлення відповідачеві 17.01.2025 із додаванням копії консультаційного висновку спеціаліста Миколаївської обласної клінічної лікарні від 17.01.2025 №987. У зв`язку із зазначеною травмою він не мав можливості рухатися, тим більше з`явитися в інше місто. Позивач зазначає, що з грудня 2024 він не працюю в органах прокуратури і стверджує, що оскаржуване рішення експертної комісії підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що воно не відповідає його реальному стану здоров`я, сам по собі витяг містить дані, які не відповідають дійсності та перевірка проведена формально.
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві, який надійшов до суду за межами встановлених судом строків, а саме 14.01.2026, зазначив, що на адресу відповідача від Державного бюро розслідування надійшов лист з додатком: постановою слідчого ДЕР від 31 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 62024000000000923 для її виконання. Отже, відповідач стверджує, що його було зобов`язано перевірити обґрунтованість рішення МСЕК № 213/3 від 07.05.2024 щодо Позивача за поданими ним документами у 2024 році. В результаті вивчення наданої медико-експертної документації експертна команда прийшла до висновку, що II група інвалідності, загальне захворювання, строком на 1 рік, встановлена позивачу необґрунтовано. Тобто, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі ОСОБА_1 , а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, не відповідають критеріям для визначення групи інвалідності згідно з чинним законодавством. Відтак, відповідач вважає, що спірне рішення про скасування попереднього рішення МСЕК № 213/3 від 07.05.2024 про встановлення Позивачу II групи інвалідності, на 1 рік є правомірним. Також, відповідач просить вважати поважними причини несвоєчасного подання відзиву, яке відбулось через значну завантаженість юридичного персоналу Відповідача, пов`язану з великим обсягом юридичної роботи, що виникла у зв`язку проведенням державної реформи у сфері медико-соціальної експертизи (МСЕК), в тому числі, у зв`язку з покладенням на Відповідача з 01.01.2025 року прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану, відповідно до наказу МОЗ України від 03.12.2024 № 2022.
Позивач у заяві від 30.01.2026, яка надійшла до суду 10.02.2026, звернув увагу суду на порушення відповідачем строку подання відзиву

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 18.05.2026 у справі № 400/8960/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на існуюче на момент виникнення спірних правовідносин правове регулювання, відповідач мав право прийняти рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Суд першої інстанції, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 18.03.2026 у справі № 360/660/25 виснував, що оскільки порушень процедури проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК з боку відповідача не було встановлено, це свідчить про те, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО від 16.07.2025 №ЦО18125, яким було скасоване попереднє рішення МСЕК про встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15.11.2024 №1338, Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом МОЗ України від 03.12.2024 №2022, а, отже, є законним та обґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не взяв до уваги, що в п.7 оскаржуваного рішення зазначено, що перевірка обґрунтованості рішення про інвалідність проведена з 07.11.2024 по 16.07.2025, хоча станом на 07.11.2025 експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ще не була створена та не працювала;
- суд першої інстанції не врахував, що про результати прийнятого оскаржуваного рішення, а також про існування перевірки в період з 18.01.2025 по 16.07.2025 позивачу не було відомо, а стало відомо лише після отримання витягу з оскаржуваного рішення. Апелянт зосереджує увагу на тому, що не був повідомлений про необхідність проведення повторного оцінювання ні у спосіб, визначений п. 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15.11.2024 за № 1338, а саме шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання із зазначенням дати, коли необхідно прибути для проведення обстеження та необхідних досліджень, ні в будь-який інший спосіб, чим порушено право позивача бути присутнім під час проведення оцінювання, залучити уповноваженого представника, здійснювати відео-, аудіофіксацію розгляду справи тощо;
- інші доводи відтворюють зміст позовної заяви.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2024 Обласним центром медико – соціальної експертизи Миколаївської обласної ради прийнято рішення № 213/3, яким позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. Зазначене підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 12ААГ № 517855 
Постановою старшого слідчого Державного бюро розслідувань від 31 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 62024000000000923 залучено у кримінальне провадження в якості спеціалісті для проведення дослідження працівників відповідача, постановлено питання , які підлягають дослідженню спеціалістами:
Чи обґрунтовано прийняті рішення медико-соціальними експертними комісіями про встановлення групи інвалідності наступним особам: 1334 ОСОБА_1 .
В матеріалах справи є лист Голови Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України № 239/03-19 від 27.12.2024 на адресу позивача, яким останнього викликано до клініки відповідача з 06.01.2025 по 17.01.2025. 
Докази направлення цього листа позивачу відповідач не надав. Водночас, позивачем не заперечується його отримання.
Також, позивач надав до суду консультаційний висновок спеціаліста – ортопеда-травматолога КНП “Миколаївська обласна клінічна лікарня” від 17.01.2025 № 987, яким позивачу рекомендоване планове оперативне лікування.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи (відповідач ) від 16.07.2025 № ЦО-18125 за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 07.05.2024 №213/3 встановлено, що патологічні зміни з боку серцевої та нервової систем не відповідають критеріям встановлення жодної групи інвалідності з 24.04.2024
З оскаржуваного рішення вбачається, що перевірку ініційовано на підставі листа ДБР за вх № 21/66552/0/1-24 від 07.11.2024, дата перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: 07.11.2024-16.07.2025.
Не погодившись з рішенням відповідача від 16.07.2025 №ЦО 18125 позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX особам, яким встановлена інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності; документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є: видані до 31.12.2024 органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування; особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності);
На період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні перелік причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 3 розділу ІІ Закону №4170-ІХ передбачає, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31.12.2024.
З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
15.11.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі – Постанова №1338).
Пунктом 1 Постанови №1338 затверджені:
- Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
- Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи;
- Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи;
- Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.
Приписи абзацу 7 пункту 3 Постанови №1338 визначають, що документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
Відповідно до пункту 1 Порядку, затвердженого Постановою №1338, цей Порядок визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та/або функцій організму, в тому числі фізичних, психічних, інтелектуальних, сенсорних, що можуть призводити до обмежень життєдіяльності, встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також розроблення рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, з урахуванням індивідуального реабілітаційного плану (за наявності).
Пункт 10 Порядку, затвердженого Постановою №1338, визначає, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності Постановою №1338, переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Згідно підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою №1338, Центр оцінювання функціонального стану особи, крім іншого, проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Якщо за результатами перевірки прийняте рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Підпунктом 5 Положення №1338 визначено, під час оскарження рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання (медико-соціальної експертизи) та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
З аналізу даних правових норм слідує, що під час проведення перевірки рішення медико-соціальної експертизи на виконання ухвали слідчого судді або рішення, експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи має обов`язок діяти відповідно до Порядку.
Наведений Порядок не передбачає право Центру оцінювання функціонального стану особи скасовувати рішення медико-соціальної експертизи іншим шляхом, ніж як проведення повторного оцінювання функціонального стану особи, з її викликом та повідомленням.
При цьому, таке оцінювання має проводиться на підставі дослідження медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень.
Апеляційний суд враховує, що таким підхід сформульовано Верховним Судом у постанові від 25.08.2026 у справі №420/37294/25.
У означеній постанові Верховний Суд наголосив, що Порядок №1338 не передбачає права Центру скасовувати рішення МСЕК в інший спосіб, ніж за результатами повторного оцінювання особи з її викликом та повідомленням, якщо під час перевірки виник сумнів в обґрунтованості встановленої інвалідності. Таке оцінювання має проводитися на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та необхідних досліджень.
У цій же постанові Верховний Суд дійшов висновку, що Центр, який після перевірки обґрунтованості рішення МСЕК вважає відсутніми дані для встановлення будь-якої групи інвалідності, має прийняти рішення про необхідність повторного оцінювання, направити особу на повне медичне обстеження та повідомити її про це. Прийняття рішення про скасування встановленої інвалідності без проведення повторного оцінювання свідчить про порушення встановленої процедури.
Поряд з тим, на думку апеляційного суду, доцільно зауважити, що 15.12.2023 набрав чинності Закон України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-IX (далі - Закон №2073-IX, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який упорядковує відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у спосіб прийняття й виконання адміністративних актів (частина перша статті 1 Закону №2073-IX).
Частиною першою статті 6 Закону №2073-IX визначено, що адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону (частина третя статті 8 Закону №2073-IX).
Статтею 18 цього закону гарантовано ефективні засоби правового захисту. Цією нормою передбачено, що особа має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу в порядку адміністративного оскарження відповідно до цього Закону та/або в судовому порядку.
Статтею 27 Закону №2073-IX визначено коло осіб, які є учасниками адміністративного провадження. Відповідно до частини першої цієї норми учасником адміністративного провадження є: 1) особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), у тому числі: а) особа, яка з метою забезпечення реалізації свого права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку звертається до адміністративного органу із заявою про прийняття адміністративного акта (заявник); б) особа, стосовно якої адміністративний орган ініціював адміністративне провадження; в) особа, яка з метою захисту свого права, свободи чи законного інтересу звертається до адміністративного органу із скаргою (скаржник); 2) інша особа, на право, свободу чи законний інтерес якої негативно впливає або може вплинути адміністративний акт (заінтересована особа).
Підпунктом 11 частини першої статті 28 Закону №2073-IX передбачено право учасників адміністративного провадження оскаржити у передбаченому законом порядку адміністративний акт, процедурне рішення або дію, бездіяльність адміністративного органу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Закону України «Про адміністративну процедуру» особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України №2073-IX учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України №2073-IX адміністративний орган розпочинає адміністративне провадження за власною ініціативою на його власний розсуд, крім випадку, якщо згідно із законом адміністративний орган зобов`язаний ініціювати та розпочати адміністративне провадження. 
Відповідно до частини ч.2 статті 47 Закону України №2073-IX адміністративний залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України №2073-IX адміністративний орган повідомляє адресата та заінтересованих осіб про початок адміністративного провадження невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів після його початку, у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України №2073-IX передбачено, що учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України №2073-IX з метою забезпечення належного, об`єктивного та швидкого з`ясування обставин справи за рішенням адміністративного органу може проводитися слухання у справі. 
Процедура прийняття рішення у справі в адміністративному провадженні передбачена статтею 69 Закону №2073-IX, відповідно до якої за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Стаття 71 Закону №2073-IX визначає зміст адміністративного акта, за правилами якої письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у постанові від 25.08.2026 у справі № 420/37294/25 визнав положення Закону №2073-IX застосовними до діяльності відповідача під час прийняття рішень за результатами перевірки раніше встановленої особі інвалідності.
Так, враховуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що якщо адміністративний орган прийме негативне рішення, не надавши можливості висловити позицію, це є суттєвим порушенням процедури та підставою для скасування такого акта.
У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту «доброго врядування». Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів прийняття Центром рішення про необхідність повторного оцінювання позивача, його направлення на повне медичне обстеження та проведення необхідних досліджень, належного повідомлення про такі дії, а також доказів відмови позивача від їх проходження чи неприбуття після належного повідомлення.
Контраргументів представником відповідача в ході апеляційного перегляду справи не надано.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач здійснивши перевірку обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії та вважаючи, що даних для встановлення жодної групи інвалідності немає, мав прийняти рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи та направити позивача на повне медичне обстеження на базі закладу охорони здоров`я, як вимагає Порядок №1338, із повідомленням особи про таке обстеження. 
Зрештою, встановлені обставини справи свідчать, що ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» була порушена процедура перевірки рішення МСЕК щодо позивача з прийняттям нового рішення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, на переконання колегії суддів, є помилковими.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставами для скасування судового рішення.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції висновує, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При поданні позовної заяви позивач оплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн., а за подачу апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір в розмірі 1997,20 грн., а відтак всього 3208,40 грн, яка підлягає відшкодуванню на користь позивач.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 у справі № 400/8960/25 – скасувати.
Ухвалити по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2025 № ЦО-18125 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" від 16.07.2025 №ЦО-18125.
Стягнути з Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1А, ЄДРПОУ 03191673) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 3208,40 (три тисячі двісті вісім) грн 40 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач | | О.І. Шляхтицький
Судді | | Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик