ЄУН 396/1715/26
Номер провадження по справі 1-кп/387/215/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12026121080000163 від 30.05.2026, яке надійшло з Кропивницького апеляційного суду за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванівка Новоукраїнського раойну Кіровоградської області, зареєстрованого та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат " перебуває на посаді оператора БПЛА відділення управління командира 2 артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, 

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_4 
захисника
( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_6 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», проходячи військову службу на посаді оператора БПЛА відділення управління командира 2 артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , 29 травня 2026 року у світлу пору доби, всупереч вимогам п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а також п. 2.1 «а» ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував легковим автомобілем «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , та рухався по вул. Ювілейній у с.Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області.
Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», «д» та 12.1 ПДР України, не був уважним, не стежив належним чином за дорожньою обстановкою, не контролював рух керованого ним транспортного засобу, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки та особливостей ділянки дороги, а саме її заокруглення праворуч, унаслідок чого не забезпечив безпечного керування транспортним засобом.
Не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді втрати контролю над транспортним засобом, виїзду за межі проїзної частини, наїзду на перешкоду та заподіяння пасажиру автомобіля тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_3 не впорався з керуванням автомобілем «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Унаслідок цього 29 травня 2026 року близько 17 години 30 хвилин, рухаючись по вул.Ювілейній у с. Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, навпроти будинку № 12, ОСОБА_3 допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини вліво відносно напрямку його руху, після чого здійснив наїзд на дерево.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в медичному закладі.
Таким чином, допущені ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», «д» та 12.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, заподіянням ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень та настанням його смерті.
Рухаючись 29 травня 2026 року близько 17 години 30 хвилин по вул. Ювілейній у с.Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, навпроти будинку № 12, ОСОБА_3 допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини вліво відносно напрямку його руху, після чого здійснив наїзд на дерево.
Таким чином, унаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», «д» та 12.1 ПДР України, що полягало у неналежній увазі до дорожньої обстановки, нездійсненні належного контролю за рухом керованого транспортного засобу та необранні безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки і особливостей ділянки дороги, він не впорався з керуванням автомобілем, допустив його виїзд за межі проїзної частини та наїзд на дерево, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.
При цьому ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, а також, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливу в м`які тканини лобно-скронево-тім`яної ділянки голови зліва з частковим переходом на потиличну ділянку голови зліва, крововиливу під тверду мозкову оболонку по верхньолатеральній поверхні скронево-тім`яних часток правої півкулі головного мозку, забою та набряку речовини головного мозку; закритої травми грудної клітки: переломів правих ребер – 1-го по передній пахвовій лінії, 2-го між пригрудинною та середньоключичною лініями, 3–4-го по середньоключичній та передній пахвовій лініях; перелому 1-го лівого ребра по середній пахвовій лінії з крововиливами в місцях переломів та ушкодженням плеври справа, зліва – без ушкодження плеври; крововиливів по ходу шийного відділу хребта в м`яких тканинах у ділянці груднини; перелому грудинного кінця правої ключиці з крововиливом у м`які тканини; крововиливу під парієтальною плеврою зліва на ділянці від 1-го до 4-го міжребер`я по задній поверхні; крововиливів по передній поверхні верхівки правої легені, по задній поверхні нижньої частки правої легені, по передній поверхні серцевої сорочки, у ділянці трахеї; закритої травми живота та заочеревинного простору: крововиливів у підшкірну жирову клітковину правої нирки з переходом на заочеревинний простір, розриву селезінки, у зв`язку з чим проведено її повне видалення, розриву брижі тонкого кишечника, крововиливу в капсулу правої частки печінки; ран на верхніх повіках правого та лівого ока, у ділянці носа, множинних саден у ділянці лоба майже на всьому його протязі.
Зазначені тілесні ушкодження в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння та призвели до смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в медичному закладі.
Смерть ОСОБА_6 перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями.
Порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та смертю потерпілого ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся та завдані збитки потерпілому ОСОБА_6 відшкодував у розмірі 56000 гривень. Надав показання, що 29 травня 2026 року у першій половині дня з другом ОСОБА_6 випивали горілку близько 3 пляшок по 0,5 літра в саду біля с.Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. Після цього прийшли до нього додому де ще випили 1-2 пляшки по 0,5 літра. Після цього вирішили поїхати до лісу за село Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області по вулиці Ювілейна. Того ж дня близько 17 години 30 хвилин він разом із ОСОБА_6 сіли в автомобіль ВАЗ-21114. Обвинувачений підтвердив, що саме він керував автомобілем «ВАЗ-21114», який належить йому, який придбав у свого побратима та на момент керування автомобілем перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також був позбавлений права керування транспортними засобами.
Зазначив, що під час руху не був достатньо уважним до дорожньої обстановки, не впорався з керуванням автомобілем на ділянці дороги із заокругленням та унаслідок перевищення швидкості автомобіль виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на дерево. У салоні на передньому сидінні автомобіля перебував пасажир ОСОБА_6 , який унаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження та згодом помер.
ОСОБА_3 підтвердив, що саме його дії та допущені ним порушення правил дорожнього руху призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Також він усвідомлював, що позбавлений права керування транспортними засобами судом за ч.1 ст.130 КУПАП. У вчиненому щиро розкаявся, визнав неправомірність своєї поведінки, висловив жаль з приводу смерті потерпілого та зазначив, що усвідомлює тяжкість наслідків свого вчинку.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що дійсно старший брат ОСОБА_3 приніс кошти в сумі 56000 грн, які потратив на поховання свого рідного брата. Водночас обвинувачений не телефонував йому та не просив вибачення. Просив суд притягнути ОСОБА_3 до відповідальності по закону та позбавити права керування його пожиттєво.
У судовому засіданні прокурор потерпілий обвинувачений та захисник просили суд проводити судовий розгляд у спрощеному порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів у справі.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження зміст положень ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких у разі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд має право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися під час судового розгляду.
Переконавшись у добровільності та усвідомленості позиції обвинуваченого, захисника, потерпілого та прокурора, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та наслідки застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
У зв`язку з цим суд допитав обвинуваченого, з`ясував позицію потерпілого ОСОБА_6 , дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого, а також інші докази, необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України. Інші докази щодо фактичних обставин кримінального правопорушення судом не досліджувалися, оскільки зазначені обставини учасниками судового провадження не оспорювалися.
Застосований судом порядок судового розгляду відповідає вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України та не порушує права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті, та щиро розкаявся.
Оцінивши наведені обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вплив призначеного покарання на виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин. За місцем проживання характеризується позитивно та за місцем служби характеризується негативно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проходить військову службу на посаді оператора БПЛА відділення управління командира 2 артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди у розмірі 56000 гривень.
Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та негативну характеристику за місцем служби, відсутність у нього судимостей, перебування на військовій службі, відсутність перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання.
Разом з тим суд враховує, що ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами судом за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, сів за кермо автомобіля, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пасажиру автомобіля ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.
При вирішенні питання про вид та міру покарання суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадках, передбачених законом, не застосовується до осіб, засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.
За таких обставин, з огляду на встановлену законом неможливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Водночас щире каяття ОСОБА_3 суд встановлює з огляду на його поведінку після вчинення кримінального правопорушення та під час судового розгляду. Обвинувачений повністю визнав свою вину, не оспорював фактичних обставин кримінального правопорушення, визнав неправомірність своїх дій, висловив жаль з приводу вчиненого та смерті потерпілого.
Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд вбачає у тому, що обвинувачений визнав обставини вчиненого, надавав показання щодо події кримінального правопорушення, не заперечував допущених ним порушень Правил дорожнього руху України та не перешкоджав встановленню обставин кримінального правопорушення.
Добровільне відшкодування завданої шкоди суд встановлює з огляду на те, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому завдану кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 56000 гривень, чим вжив заходів до усунення його наслідків.
Зазначені обставини суд визнає такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого та підлягають врахуванню при визначенні виду і міри покарання.
Враховуючи, що судом встановлено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд при призначенні покарання застосовує положення частини першої статті 69-1 КК України.
Відповідно до частини першої статті 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також визнання обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.
Водночас доводи захисника щодо застосування положень статей 69 та 75 КК України суд вважає необґрунтованими, оскільки їх застосування до осіб, засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, законом не допускається.
З огляду на викладене суд враховує доводи захисника щодо пом`якшення покарання в межах, передбачених законом, однак підстав для застосування статей 69 та 75 КК України не вбачає.
Таким чином, при призначенні ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України суд враховує обмеження, встановлені ч. 1 ст. 69-1 КК України, відповідно до яких призначене йому покарання у виді позбавлення волі не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України.
При визначенні конкретного строку покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності діяння, наслідки у вигляді смерті потерпілого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
За таких обставин суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. 
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.
З урахуванням наведеного з ОСОБА_3 підлягають стягненню процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6739 (шість тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 04 копійки (проведення інженерно-транспортних (автотехнічних) експертиз Кіровоградського НДЕКЦ № СЕ-19/112-26/7167-ІТ від 14 липня 2026 року та № СЕ-19/112-26/8571-ІТ від 02 липня 2026 року).
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Автомобіль марки «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зеленого кольору, № шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ОСОБА_7 , був вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Враховуючи, що зазначений транспортний засіб є власністю іншої особи, не підлягає спеціальній конфіскації чи конфіскації, а необхідність у його подальшому зберіганні як речового доказу після закінчення судового розгляду відсутня, автомобіль підлягає поверненню власнику або законному володільцю (користувачу) після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ – диск DVD-R «Verbatim» із відеозаписом «export-o7vzt», на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 травня 2026 року в селі Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, – після набрання вироком законної сили необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.
Змиви, вилучені під час огляду салону автомобіля «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: змив з коробки перемикання передач, змив з панелі справа пасажирського місця, змив з внутрішньої ручки дверей водія, змив з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей та два змиви з керма, упаковані у паперові конверти з відповідними пломбами, які визнані речовими доказами та на які ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2026 року накладено арешт, після набрання вироком законної сили підлягають знищенню в установленому законом порядку, оскільки є об`єктами, що не мають самостійної майнової цінності та зберігають сліди, які мають доказове значення лише для цього кримінального провадження.
У зв`язку з вирішенням судом питання про долю речових доказів та відсутністю необхідності в подальшому забезпеченні їх збереження арешт, накладений на зазначений автомобіль та вилучені змиви ухвалами слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 та 03 червня 2026 року, підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили в частині майна, щодо якого цим вироком визначено його подальшу долю.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 331, 368, 374 КПК України.
Водночас суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність або істотне зменшення ризиків, що стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнаний винуватим, а також призначене йому покарання у виді значного терміну позбавлення волі. З огляду на тяжкість призначеного покарання у обвинуваченого об`єктивно існує ризик ухилення від виконання вироку та переховування від суду до набрання ним законної сили.
Водночас сам по собі факт визнання обвинуваченим вини, його щире каяття, позитивна характеристика, відсутність судимостей та наявність постійного місця проживання, хоча і враховуються судом при оцінці особи обвинуваченого та призначенні покарання, не усувають зазначеного ризику з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та призначене покарання.
Суд також бере до уваги, що менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання ризику його переховування від суду.
За таких обставин суд доходить висновку, що на час набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою необхідно продовжити, залишивши його без змін.
Строк тримання ОСОБА_3 під вартою продовжити до набрання цим вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 17, 100, 124, 177, 178, 331, 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65, 66, 67, 69-1 КК України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69-1 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обчислювати з 25 червня 2026 року з 15 години 40 хвилин, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 червня 2026 року з 15 години 40 хвилин до дня набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортних (автотехнічних) експертиз Кіровоградського НДЕКЦ № СЕ-19/112-26/7167-ІТ від 14 липня 2026 року та № СЕ-19/112-26/8571-ІТ від 02 липня 2026 року в загальному розмірі 6739 (шість тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 04 копійки.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зеленого кольору, № шасі НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , – після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_7 або іншому законному володільцю (користувачу);
- змив з коробки перемикання передач, упакований у паперовий конверт з пломбами № NPU-1602012, NPU-1602013; змив з панелі справа пасажирського місця, упакований у паперовий конверт з пломбами № NPU-1602020, NPU-1602021; змив з внутрішньої ручки дверей водія, упакований у паперовий конверт з пломбами № NPU-1602018, NPU-1602019; змив з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей, упакований у паперовий конверт з пломбами № NPU-1602016, NPU-1602017; два змиви з керма, упаковані у паперовий конверт з пломбами № NPU-1602014, NPU-1602015, – після набрання вироком законної сили знищити в установленому законом порядку;
- диск DVD-R «Verbatim» із відеозаписом «export-o7vzt», на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 травня 2026 року в селі Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, – після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2026 року та 03 червня 2026 року у справі № 396/1270/26, на автомобіль марки «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та зазначені змиви – скасувати після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області            ОСОБА_1