Справа № 629/5049/23
провадження № 1-кп/632/24/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , представника потерпілої ОСОБА_14 – адвоката ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Воркута, РФ, громадянина України, з неповною вищою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , працював різноробом у ТОВ ТРК «Вектор», не одруженого, засудженого 04 грудня 2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, звільненого 27 січня 2023 року за відбуттям строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень – злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2023 року близько 16 години 30 хв. ОСОБА_11 перебував на відкритій ділянці місцевості у селі Українське Лозівського району Харківської області, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_13 , яка працювала на власному городі. 
За цих обставин у ОСОБА_11 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_13 . 
Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану,  ОСОБА_11 , приховано пересуваючись крізь траву назустріч потерпілій, наблизився до ОСОБА_13 , після чого раптово піднявся на ноги та, стоячи обличчям до неї, одразу спробував схопити її обома руками за шию, однак потерпіла дала відсіч та вислизнула з рук обвинуваченого. 
ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого умисел, завдав удару кулаком правої руки у голову ОСОБА_13 , чим придушив її волю до опору, застосувавши таким чином до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Надалі, у ході боротьби з потерпілою, яка тривала близько десяти хвилин, ОСОБА_11 шляхом ривку, повторно, в умовах воєнного стану, введеного в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, та строк дії якого був неодноразово продовжений, зокрема до 18 серпня 2023 року згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 від 01 травня 2023 року, затвердженого Законом № 3057-ІХ від 02 травня 2023 року, відкрито викрав чуже майно, а саме срібний ланцюжок з хрестиком вагою 24,250 г, вартістю 588 гривень, що належав ОСОБА_13 . 
Після цього ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь. 
Своїми кримінальними протиправними діями ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на вказану суму.

Також, 09 липня 2023 року близько 23 години 00 хв. ОСОБА_11 перебував на відкритій ділянці місцевості навпроти гуртожитку № 3, що розташований у мікрорайоні № 9 міста Лозова Харківської області, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_14 , яка проходила повз нього та несла в руках сумку. 
За цих обставин у ОСОБА_11 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_14 . 
Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_11 підійшов зі спини до потерпілої та, охопивши її шию ліктьовим згином своєї руки і закривши рот іншою рукою, придушив волю ОСОБА_14 до опору, застосувавши таким чином до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Після цього ОСОБА_11 шляхом ривку, повторно, в умовах воєнного стану, введеного в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, та строк дії якого був неодноразово продовжений, зокрема до 18 серпня 2023 року згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 від 01 травня 2023 року, затвердженого Законом № 3057-ІХ від 02 травня 2023 року, відкрито викрав чуже майно, а саме сумку, яку мала при собі потерпіла, та у якій знаходилися: підковдра розміром 166х210 см, вартістю 136 гривень; рушник розміром 60х120 см, вартістю 55 гривень 89 коп.; підковдра з зображенням квитів, розміром 160х205 мм, вартістю 122 гривні. 
У подальшому ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь. 
Своїми кримінальними протиправними діями ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 313 гривень 89 коп.
Внаслідок кримінальних протиправних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_14 були спричинені легкі тілесні ушкодження – садна на розгинальній поверхні правого ліктя (1,3х0,2 см); на слизовій оболонці нижньої губи справа на рівні 2, 3 зубів (1,5х1,2 см); слизовій оболонці верхньої губи по середній лінії (1х0,8 см); синець на розгинальній поверхні правого ліктя (4х3 см). 

Крім того, 13 липня 2023 року, близько 21 години 15 хв., ОСОБА_11 перебував на відкритій ділянці місцевості, поряд з оптовою базою ТОВ «Кредо», що розташована за адресою: Харківська область, місто Лозова, вулиця Павлоградська, 80, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_15 , яка проходила повз нього та мала при собі сумку і пластикове відро. 
За цих обставин у ОСОБА_11 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна ОСОБА_15 . 
Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов зі спини до потерпілої, схопив її обома руками за тулуб та повалив на землю, чим придушив волю ОСОБА_15 до опору.
Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_11 завдав ударів кулаками по голові ОСОБА_15 та, схопивши її за шию, почав душити, застосувавши таким чином до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Після цього ОСОБА_11 шляхом ривку, повторно, в умовах воєнного стану, введеного в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, та строк дії якого був неодноразово продовжений, зокрема до 18 серпня 2023 року згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 від 01 травня 2023 року, затвердженого Законом № 3057-ІХ від 02 травня 2023 року, відкрито викрав чуже майно, зокрема: сумку синього кольору, вартістю 196 гривень 97 коп., яка перебувала при ОСОБА_15 та в якій знаходилися: мобільний телефон марки «XIAOMI» моделі «REDMI NOTE 7 PRO», вартістю 3315 гривень; грошові кошти у сумі 10 гривень і банківські картки на ім`я потерпілої, а також золотий ланцюжок з підвіскою, вагою 2,002 г, вартістю 4749 гривень 24 коп., який був на руці потерпілої. 
В подальшому ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. 
Своїми кримінальними протиправними діями ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 8271 гривня 21 коп. 
В результаті кримінальних протиправних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_15 були заподіяні легкі тілесні ушкодження – садна на передній поверхні правого коліна (0,9х0,3 см), на розгинальній поверхні правого ліктя (0,7х0,2 см), на слизовій оболонці ясен на рівні 3 зуба верхньої щелепи зліва (1х0,3 см). 

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, не визнав. Водночас він заявив, що взагалі не причетний до вчинення кримінальних правопорушень, про які йдеться у висунутому йому обвинуваченні, та, що жодних протиправних дій відносно потерпілих не вчиняв, а кримінальне провадження щодо нього вважає повністю сфальсифікованим через конфлікт з правоохоронцями. 
При цьому обвинувачений ОСОБА_11 показав суду, що 12 липня 2023 року у нього стався конфлікт з поліцейськими. Так, у цей день близько двадцять четвертої години, коли він йшов до свого місця мешкання, його зустріли чотири - п`ять осіб, які були у цивільному. На вимогу цих, осіб, які представились поліцейськими, про надання документів, що посвідчують його особу, він пред`явив їм свій військовий квиток. Оскільки цей документ був у нього вихоплений, та особи, які його зупинили, намагалися сфотографувати військовий квиток, то він став поводити себе агресивно. В ході розмови він повідомив їм, що не перебуває на військовому обліку, оскільки раніше був засуджений. Цей факт зацікавив осіб, які його зупинили. Згодом на місце події прибув екіпаж патрульної поліції. 
Також ОСОБА_11 показав, що як він зрозумів, серед зазначених осіб був й його дільничний офіцер поліції, який почав у нього з`ясовувати чому він не став на облік як засуджена особа та сказав йому щоб наступного дня він прибув до нього для пред`явлення свого паспорту та довідки про звільнення. 
До того ж у нього з`ясовували чи проживає він один.
Описані події продовжувалися протягом години – півтори, після чого його відпустили.
13 липня 2023 року, після неодноразових, наполегливих дзвінків дільничного офіцера поліції, він разом із сестрою прибув до нього. Дільничний зробив копії зазначених вище документів. При цьому, як заявив обвинувачений, він вважає, що таким чином вже готувалися матеріали кримінального провадження проти нього. 
Цього ж дня після двадцять першої години він повертаючись від місця мешкання колишньої дружини із якою не зустрівся, сів на зупинці, куди, приблизно через п`ятнадцять хвилин, під`їхав автомобіль з якого вибігло чотири чоловіка, один із яких розмовляв по телефону, а три направилися до нього, при цьому вони повідомили, що є поліцейськими. Потім вони поїхали. Приблизно через п`ять хвили на зупинку прийшла ОСОБА_15 , яка мала при собі сумку та відро, які поставила поруч із ним. Він звернувся до неї та запропонував їй пляшку пива, яку придбав напередодні. У свою чергу ОСОБА_15 обурившись на його пропозицію вибила цю пляшку у нього з рук. Тоді він відштовхнув потерпілу, кинув її сумку, взяв свій мобільний телефон та пішов. 
Окрім того, ОСОБА_11 показав, що коли він вже перебував вдома, то до нього в житло увірвалися поліцейські. Під час розмови по телефону із своєю сестрою, якій він повідомляв про те, що відбувається, йому був нанесений удар в голову від якого він впав. Падаючи, вхопився рукою за металопрофіль, об який і порізався. Після цього йому був нанесений удар по нозі. Коли він перебував у лежачому положенні йому на голову накинули кофту щоб він не бачив, що відбувається, однак він все одно побачив, що у його квартирі була присутня ще й ОСОБА_15 .
Під час перебування у лежачому положенні, з кайданками на руках, йому були нанесені удари по різних частинах тіла, у тому числі в область паху. 
Згодом у його житло прийшла його сестра.
Після цього до його квартири прибув слідчий.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість у вчиненому, як це встановлено судом, повністю підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

За епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_13 .

Так, потерпіла ОСОБА_13 показала суду, що 10 червня 2023 року близько п`ятнадцятої години вона, працюючи на городі в селі Українське Лозівського району Харківської області, помітила чоловіка, який, повзучи крізь високу траву та бур`яни, наближався до неї. Його обличчя було приховане під маскою - ганчіркою з отворами для очей. Щойно вона його помітила, чоловік підвівся та напав на неї. Вона захищаючись завдала йому удар сапкою по голові. Між ними зчинилася боротьба, під час якої нападник намагався повалити її на землю, зокрема хапав за шию, а вона чинила опір. У ході боротьби чоловік зірвав з її шиї ланцюжок із хрестиком, а вона зірвала з нього маску та побачила, що нападником є ОСОБА_11 .
Свої протиправні дії обвинувачений припинив через появу сторонніх осіб, після чого ОСОБА_11 , тримаючи ланцюжок у руках, залишив місце події.
Разом і цим, під час надання показань у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 впевнено впізнала обвинуваченого та вказала на нього як на особу, яка вчинила на неї напад та викрала її майно за наведених вище обставин.
Крім того, ОСОБА_13 повідомила суду, що викрадені в неї срібний ланцюжок із хрестиком, загальною вагою близько 27 грамів, були повернуті їй слідчим. Ці ювелірні вироби були виготовлені на замовлення її колишнього чоловіка та подаровані їхньому синові. Оскільки син прикраси не носив, ними користувалася вона.
Чи була на ланцюжку застібка на момент його повернення, потерпіла не пам`ятає. Водночас ОСОБА_13 не виключила, що застібка могла бути втрачена після повернення їй зазначеного ланцюжка, оскільки до цих предметів мали доступ сторонні особи, у тому числі й діти.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що раніше не був знайомий з ОСОБА_13 , а тому підстав для зведення наклепу на нього вона не має. 

Із показань свідка ОСОБА_17 - матері потерпілої ОСОБА_13 , вбачається, що остання мала срібний ланцюжок, який носила на шиї.
Удень 10 червня 2023 року її дочка працювала на городі. Повернувшись додому, вона повідомила, що крізь рослинність до неї підповз чоловік, який після того, як вона його помітила, напав на неї та під час сутички шляхом ривка заволодів її майном - срібним ланцюжком.

Свідок  ОСОБА_18  показав суду, що потерпіла ОСОБА_13 є його рідною сестрою. Остання мала срібний ланцюжок і хрестик, що були придбані її колишнім чоловіком та які вона носила постійно.
Ввечері 10 червня 2023 року йому зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що цього дня, коли вона працювала на городі, на неї напав чоловік у масці. У зв`язку з тим, що потерпіла чинила опір, між ними сталася сутичка, під час якої вона зірвала з нападника маску, а він заволодів її срібним ланцюжком із хрестиком, зірвавши його з шиї. 
Також свідок показав, що, зі слів ОСОБА_13 , нападник був фізично сильний та без волосся на голові. 

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_19 , яка є знайомою потерпілої ОСОБА_13 , у власності останньої перебував срібний ланцюжок із широким плетінням, який вона постійно носила на шиї.
Під час спілкування із ОСОБА_13 ввечері 10 червня 2023 року потерпіла повідомила їй, що у цей день, в той час коли вона працювала на городі, на неї напав невідомий чоловік, який почав її душити, після цього заволодів її срібним ланцюжком, зірвавши його з шиї. 

З показаннями допитаних осіб узгоджуються дані, зафіксовані в письмових джерелах доказів та дані, що містять у собі речові докази.

Так, 14 липня 2023 року ОСОБА_13 звернулася до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою, в якій повідомила правоохоронний орган про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. У заяві вона зазначила, що 10 червня 2023 року близько 16 години 30 хвилин невідомий їй чоловік на земельній ділянці, розташованій поблизу ГБК № 6 та мікрорайону № 3 міста Лозова Харківської області, застосувавши до неї фізичну силу, відкрито викрав належне їй майно - срібний ланцюжок та хрестик, чим заподіяв майнову шкоду на суму 2500 гривень (т. 2 а.с. 147).

Із протоколу огляду місця події від 23 липня 2023 року та фототаблиці до нього вбачається, що в них відображено обстановку на відкритій ділянці місцевості - городі, що належить ОСОБА_13 та який розташований у селі Українське Лозівського району Харківської області, де зі слів потерпілої, було вчинено відкрите викрадення її майна із застосуванням до неї насильства.
Під час зазначеної слідчої дії потерпіла ОСОБА_13 вказала місце на городі, де вона перебувала 10 червня 2023 року близько 16 години 20 хвилин, і звідки на сусідній ділянці побачила нападника.
Також потерпіла показала місце, де на неї було вчинено напад, відбулася бійка з нападником та де останній відкрито викрав належне їй майно - срібний ланцюжок із хрестиком.
Разом з тим ОСОБА_13 вказала напрямок, у якому пішов нападник після заволодіння її майном (т. 2 а.с. 148-152).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2023 року та довідкою до нього, потерпіла ОСОБА_13 у присутності понятих впізнала ОСОБА_11 і вказала на останнього як на особу, яка за наведених у вироку обставин, застосувавши до неї фізичне насильство, відкрито викрала належне їй майно - ланцюжок з хрестиком із срібла (т. 2 а.с. 153 - 155).

Захисник заявила, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2023 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки впізнання проводилося не за фотознімками, а за їх ксерокопіями, особи, які на них зображені відрізняються одна від одної, до того ж зображення обвинуваченого виділяється серед інших осіб.
Окрім того, як зазначила захисник, зі слів потерпілої ОСОБА_13 поняті під час проведення цієї слідчої дії були відсутні.
Суд визнає ці заяви неспроможними та не бере їх до уваги, з огляду на таке.
Так, потерпіла ОСОБА_13 під час судового розгляду послідовно давала показання про те, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проводилося слідчим у приміщенні Лозівського районного відділу поліції за участю двох понятих. Їй для впізнання було пред`явлено чотири фотознімки, на одному з яких вона одразу впізнала особу, яка вчинила на неї напад та заволоділа її майном, якою виявився ОСОБА_11 . Хід і результати цієї слідчої дії були зафіксовані у відповідному протоколі, складеному слідчим та підписаному нею і понятими.
Разом з тим, як вбачається із змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22 липня 2023 року, наявної у ньому фототаблиці та доданої до нього довідки, фотознімки чотирьох осіб, серед яких під № 1 міститься фото обвинуваченого ОСОБА_11 , виготовлені в однаковий спосіб у виді копій, є чіткими та належної якості. Зображені на них особи не мають різких відмінностей у віці, зовнішності чи одязі, які б очевидно виділяли обвинуваченого з-поміж інших або штучно привертали до нього увагу особи, яка впізнає. 
Водночас, положення ст. 228 КПК України не містять заборони на використання якісних копій фотознімків для проведення вказаної слідчої дії.
Доводи ж захисника про відсутність понятих під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками повністю спростовуються як наведеними вище показаннями потерпілої ОСОБА_13 , так і змістом самого протоколу, підписаного понятими без жодних зауважень, у їх сукупності, що підтверджує їх безпосередню участь у проведенні цієї слідчої дії та правильність відображених у протоколі даних.
Оцінивши дані, отримані під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_13 , у сукупності з її показаннями у відповідній частині, що наведені вище, враховуючи те, що слідча дія проведена уповноваженою на те службовою особою, відповідно до вимог ст. 104, 105, 223, 228, 231 КПК України, суд доходить висновку, що цей доказ є належним і допустимим.

В ході обшуку в житлі ОСОБА_11 , а саме під час особистого обшуку останнього у обвинуваченого був вилучений ланцюжок з хрестиком, що підтверджується даними відповідного протоколу та відеозаписом слідчої дії. 
При цьому як вбачається з відеозапису обшуку у момент вилучення, ланцюжок з хрестиком перебував на шиї обвинуваченого та мав застібку (т. 3 а.с. 47-52). 

Вилучений під час обшуку ланцюжок з хрестиком визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, що підтверджується відповідними постановами слідчого від 14 і 22 липня 2023 року (т. 3 а.с.53-55, 57-59).

Із протоколу огляду предмету від 21 липня 2023 року вбачається, що вилучені у ОСОБА_11 в ході обшуку ланцюжок з хрестиком виготовлені із срібла, та їх загальна вага складає 24,250 г., у тому числі ланцюжка – 17,781 г. (т. 3 а.с. 19 - 21).

За висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 03 листопада 2025 року, надані на експертизу предмети, а саме: ланцюжок та хрестик, що були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_11 , виготовлені зі сплаву металів на основі срібла, міді та цинку.
Ланцюжок та хрестик містять у своєму складі дорогоцінний метал: срібло.
Середнє значення результатів відносно кількісного елементного складу, для ланцюжка, у тому числі срібла – 95,104%±0,726%; для хрестика, у тому числі срібла – 96,506%±0,101%.
Маса наданого на експертизу ланцюжка, становить: 16,9885 г; хрестика, становить: 6,4697 г.(т. 5 а.с. 81-84). 

Згідно з даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28 липня 2023 року, в ході цієї слідчої дії потерпіла ОСОБА_13 серед пред`явлених їй речей впізнала вилучені у ОСОБА_11 під час обшуку ланцюжок із широким і вузькими кільцями з хрестиком, як такі, що були у неї відкрито викрадені 10 червня 2023 року.
Даний ланцюжок потерпіла впізнала за плетінням – широке та декілька вузьких кілець (т. 2 а.с. 156 - 159). 

Захисник заявила про визнання даного протоколу очевидно недопустимим доказом з тих підстав, що під час судового розгляду не вдалося відтворити відеозапис цієї слідчої дії, який є додатком до протоколу і його невід`ємною частиною та оскільки стороною обвинувачення фактично не надано відеозапису цієї слідчої дії. 
Суд відхиляє цю заяву захисника, з огляду на таке. 
Так, відповідно до положень ст. 223 КПК України, якою встановлено вимоги для проведення слідчих (розшукових) дій, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.
Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для, окрім іншого, пред`явлення речі для впізнання. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Статтею 229 КПК України передбачено, що перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий, прокурор або захисник спочатку запитує в особи, яка впізнає, чи може вона впізнати цю річ, опитує про ознаки цієї речі і обставини, за яких вона цю річ бачила, про що складається протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати ознаки, за якими впізнає річ, проте може впізнати її за сукупністю ознак, особа, яка проводить процесуальну дію, зазначає це у протоколі. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про її прикмети.
Річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.
Відповідно до ст. 231 КПК України про проведення пред`явлення для впізнання складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу, у якому докладно зазначаються ознаки, за якими особа впізнала, окрім іншого, річ, або зазначається, за сукупністю яких саме ознак особа впізнала річ. 
Якщо проводилося фіксування ходу слідчої (розшукової) дії технічними засобами, до протоколу додаються фотографії, окрім іншого, речей, що пред`являлися для впізнання, матеріали відеозапису. 
За положеннями ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У ст. 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. 
Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
З урахуванням наведеного, докази повинні бути отримані у передбаченому КПК України порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише ті фактичні дані, які отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені Кодексом, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Як вбачається з дослідженого судом протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28 липня 2023 року, вказана слідча дія проведена слідчим з дотриманням вимог ст. 223, 229, 231 КПК України, а саме за участю потерпілої ОСОБА_13 , двох понятих та іншого учасника. 
Хід і результати цієї слідчої дії були зафіксовані у відповідному протоколі, складеному слідчим та підписаному потерпілою, понятими та іншим учасником, а також шляхом здійснення відеозапису про що також зазначено у протоколі пред`явлення речей для впізнання.
Водночас, із змісту зазначеного протоколу вбачається, що поняті своїми підписами, без жодних зауважень та заперечень, засвідчили хід та результати впізнання потерпілою ОСОБА_13 належного їй срібного ланцюжка з хрестиком серед чотирьох однорідних речей. 
Про участь у зазначеній слідчій дії та її проведенні за участю двох понятих під час судового розгляду повідомляла й сама ОСОБА_13 . 
Тобто, сукупність наведених даних свідчить про те, ця слідча дія була проведена із дотриманням вимог закону та прав учасників такої слідчої дії.
Разом з цим, суд зауважує, що технічна неможливість відтворення відеозапису про наявність якого зазначено у протоколі, складеному за результатами цієї слідчої дії, за наявності понятих, які власними підписами засвідчили правильність відображення у протоколі пред`явлення речей для впізнання даних щодо його проведення та впізнання потерпілою ланцюжка з хрестиком, що був у неї відкрито викрадений, не свідчить про те, що дані зафіксовані у вказаному протоколі, як доказ, були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема потерпілої, та не є підставою для визнання фактичних даних протоколу пред`явлення речей для впізнання недопустимими доказами.

Вилучений у ОСОБА_11 під час обшуку ланцюжок із хрестиком були досліджені судом у якості речових доказів.
Під час їх огляду, судом встановлено, що зовнішні характеристики цих речей, а саме: колір і вид металу, плетіння ланцюжка та форма хрестика, повністю збігаються з описом, наданим потерпілою ОСОБА_13 , а також із даними, відображеними у протоколі обшуку та додатку до нього, протоколі пред`явлення речей для впізнання. 
Разом з цим судом встановлено, що на даний час на ланцюжку дійсно відсутня застібка, яка була наявна при його вилученні у обвинуваченого, що свідчить про її механічне пошкодження чи втрату після вилучення цього виробу, проте не спростовує справжності самого ювелірного виробу.
В ході огляду цих речових доказів потерпіла ОСОБА_13 впізнала хрестик і ланцюжок як належні їй за сукупністю індивідуальних ознак, наголосивши, що ці предмети не були придбані у спеціалізованому магазині, а виготовлялися на замовлення її колишнього чоловіка. Також потерпіла підтвердила, що саме ці ювелірні вироби були у неї відкрито викрадені обвинуваченим із застосуванням насильства 10 червня 2023 року.

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_11 наполягав, що оглянуті у судовому засіданні ланцюжок і хрестик є подарунком його колишньої дружини та належить саме йому. 
Також під час судового розгляду обвинувачений зазначав, що ці ювелірні вироби були придбані у різний час - окремо ланцюжок, окремо хрестик. Документи які б підтвердили факт придбання цих ювелірних виробів не зберігалися, оскільки минуло близько п`ятнадцяти років. 
При вилучені ланцюжок мав застібку на якій було пробірне клеймо, однак у подальшому застібка зникла.
Вважає, що факт належності йому вказаних ювелірних виробів повністю підтверджується фотознімками, що були зроблені задовго до його затримання, на яких він зображений з цим ланцюжком та цим хрестиком. 

Однак, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 23 лютого 2026 року, що була проведена за клопотанням сторони захисту, відсутність державного пробірного клейма та іменника на срібному ланцюжку та хрестику вказує на те, що об`єкти дослідження могли бути виготовлені кустарним способом (т. 5 а.с. 161-166). 

Оцінивши наведені вище показання обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_13 про те, що ланцюжок мав застібку, свідків про те, що потерпіла мала ланцюжок, який носила на шиї, дані, що містяться в наведених: протоколіпред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі обшуку, протоколі огляду предмету, відповідно до якого вага ланцюжка складає 17,781 г, висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, відповідно до якого вага наданого на експертизу ланцюжка, виготовленого на основі срібла становить 16,9885 г, протоколі пред`явлення речей для впізнання, дані отримані в ході огляду речових доказів, дані зберігальної розписки ОСОБА_13 від 28 липня 2023 року, згідно із якою вона не мала зауважень про відсутність на ланцюжку застібки, у їх сукупності, суд вважає встановленим, що ланцюжок виготовлений із срібла дійсно мав застібку, що була втрачена після передачі цього виробу потерпілій на зберігання, до надання його суду у якості речового доказу, що також пояснює різницю між вагою, яка була встановлена в ході огляду предмета, та в результаті проведення експертизи. 

Разом із цим оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_11 про те що вилучені у нього ланцюжок і хрестик були придбані його колишньою дружиною у ювелірному магазині та подаровані йому, показання допитаної у якості свідка ОСОБА_20 , яка повідомила суду, що близько п`ятнадцяти років тому, приблизно у 2008 році, вона подарувала обвинуваченому срібний ланцюжок і срібний хрестик, ці вироби були придбані нею у ювелірному магазині, у сукупності з висновком судово-товарознавчої експертизи від 23 лютого 2026 року, яка встановила відсутність державного пробірного клейма та іменника на срібному ланцюжку та хрестику, що вказує на те, що об`єкти дослідження могли бути виготовлені кустарним способом, враховуючи, те, що відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», який набрав чинності 11 грудня 1997 року, торгівля ювелірними та побутовими виробами з дорогоцінних металів здійснюється суб`єктами господарювання на території України тільки за наявності державного пробірного клейма, відсутність документів або товарних бирок, що підтверджують факт придбання, а також те, що свідок не змогла вказати приблизну загальну вагу ланцюжка й хрестика та ціну, за яку вони були придбані, суд доходить висновку, що ці показання обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_20 є неспроможними, а тому до уваги не беруться. 

Водночас, оцінивши наведені вище докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що вилучені під час обшуку ланцюжок і хрестик, що виготовлені на основі срібла, належать саме потерпілій ОСОБА_13 , а не обвинуваченому. 

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28 липня 2023 року та відеозаписом цієї слідчої дії встановлено, що потерпіла ОСОБА_13 з виходом на місце детально розповіла та показала про обставини грабежу із застосуванням насильства, вчиненого щодо неї, так, як про це викладено у вироку.
При цьому, як вбачається зі змісту цього протоколу та відеозапису, 10 червня 2023 року близько 16 години 30 хвилин потерпіла ОСОБА_13 , працюючи на своєму городі, побачила чоловіка з прихованим під маскою обличчям, який через високу рослинність наближався до неї. Водночас потерпіла за участю статиста показала місце, де перебував цей чоловік у момент, коли вона його помітила. Коли чоловік зрозумів, що його викрили, він підвівся та побіг у її бік. Вона, захищаючись, завдала йому удару сапкою по голові. Однак ці дії його не зупинили, і він напав на неї. У зв`язку із цим між ними відбулася боротьба, під час якої нападник хапав її за тулуб і шию, намагався повалити на землю, а також завдав їй удару по голові.
Разом з тим потерпіла показала шлях, яким рухався чоловік, місце, де він на неї напав, а також де і яким чином між ними відбувалася боротьба. Під час бійки вона зірвала з нападника маску та побачила його обличчя, а він, у свою чергу, зірвав у неї з шиї ланцюжок із хрестиком, які виготовлені кустарним способом. Оскільки поблизу з`явилися сторонні особи, нападник, тримаючи ланцюжок із хрестиком у руках, з місця події зник.
Крім того, під час зазначеної слідчої дії потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що напад на неї вчинила особа, яку вона впізнала під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Викрадені в неї ланцюжок із хрестиком вона впізнала під час пред`явлення речей для впізнання (т. 2 а.с. 160 - 163).

Потерпіла ОСОБА_13 пояснила суду, що особою про яку вона повідомила в ході слідчого експерименту, яка вчинила на неї напад, застосувала до неї насильство та відкрито викрала її майно, є обвинувачений ОСОБА_11 . 

Відповідно до висновку експерта-товарознавця від 25 липня 2023 року вартість викраденого у ОСОБА_13 майна – ланцюжка з хрестиком виготовленого із срібла, загальною масою 24,250 г, проби 925, як брухту срібла, станом на 10 червня 2023 року, становить 588 гривень 06 коп. (т. 2 а.с. 165 - 168). 

Приймаючи до уваги те, що показання потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з даними, що містяться у наведених вище доказах: документі, протоколах слідчих дій: огляду місця поді, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, обшуку, огляду предмету, пред`явлення речей для впізнання, проведення слідчого експерименту, висновками судових експертиз, речовими доказами, суд доходить висновку про те, що родинні та дружні стосунки свідків із потерпілою ОСОБА_13 , не вплинули на об`єктивність показань зазначених свідків, тому, з урахуванням заяв обвинуваченого про те, що раніше він не був знайомий з потерпілою, у зв`язку із чим підстав для зведення наклепу на нього вона не має, визнає їх достовірними та бере в основу вироку.

Разом із тим, проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що показання ОСОБА_11 про його непричетність до вчинення цього злочину, не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими, і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченим з наміром уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, але і спростовуються сукупністю наведених вище доказів, визнаних судом достовірними і взятих в основу вироку.

На підтвердження непричетності ОСОБА_11 до вчинення цього кримінального правопорушення, захисником надані два фотознімка на яких зображений обвинувачений із прикрасами, зовні схожими на предмети кримінального правопорушення.
На одному із знімків наявна дата 28/06/2012. 
Таким чином, захисник вважає, що сукупність цих даних підтверджує те, що ланцюжок з хрестиком був придбаний задовго до 10 червня 2023 року, належить саме ОСОБА_11 та не міг бути викрадений у ОСОБА_13 . 
Суд критично оцінює дані, що містять у собі зазначені фотознімки та відхиляє їх, оскільки надані захистом фото самі по собі не доводять невинуватість ОСОБА_11 , так як вони не спростовують сукупність зібраних у справі доказів, що доводять винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та які взяті судом в основу вироку. 
До того ж самі фотознімки через низьку деталізацію не дозволяють ідентифікувати ювелірні вироби та наявність або відсутність на них державного пробірного клейма та іменника. 
Отже, дані цих фотознімків не спростовують факт викрадення ланцюжка та хрестика у потерпілої 10 червня 2023 року. 

Враховуючи наведені вище докази, які взяті судом в основу вироку, у їх сукупності, що безперечно викривають ОСОБА_11 у скоєному, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_13 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, за вказаних вище обставин, повністю доведена.

За епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_14 .

Потерпіла ОСОБА_14 показала суду, що 09 липня 2023 року близько 23 години 20 хв. вона, прямуючи до місця свого проживання, зупинилася на алеї поруч із гуртожитком № 3, розташованим у мікрорайоні № 9 міста Лозова Харківської області. У цей момент до неї підійшов чоловік, який за віком та статурою був схожий на обвинуваченого, зокрема також не мав волосся. Цей чоловік поклав руку їй на плече. Подумавши, що це один із її знайомих, вона почала ставити йому запитання. Не отримавши відповіді, вона зрозуміла, що помилилася, і почала кричати. Тоді чоловік стиснув її та затулив їй рота. Крик почула жінка, яка перебувала на балконі гуртожитку, і почала робити зауваження нападнику. Реагуючи на це, чоловік відштовхнув її, від чого вона впала, та вихопив у неї господарську сумку бірюзового кольору із зображенням птиць Фламінго з застібкою у виді блискавки, у якій знаходилися комплект постільної білизни бірюзового кольору із зображення зірочок і кружечків, підковдра бежевого кольору з зображенням сердечок і квітів, кофта, наволочка та два рушники, один із яких синього і зеленого кольорів, розміром 120х60 см, після чого побіг у бік лісопосадки.
Разом із цим потерпіла повідомила суду, що нападник був одягнений у кофту синього кольору з капюшоном й написами на ній та шорти синього кольору. Внаслідок вказаних дій їй були заподіяні тілесні ушкодження встановлені експертом. При цьому ОСОБА_14 зазначила, що обличчя нападника вона не бачила, проте з урахуванням сукупності наведених даних та прикмет вона впевнена, що цим чоловіком був саме обвинувачений ОСОБА_11 .
Також ОСОБА_14 показала, що, викрадені у неї речі, а саме: комплект постільної білизни, рушник зеленого і синього кольорів, підковдра, а також елемент сумки - застібка-блискавка з малюнками, були виявлені і вилучені за місцем проживання обвинуваченого. 
Водночас, потерпіла наголосила, що комплект постільної білизни, рушник та підковдра, опис яких наведений вище, це саме ті речі які були викрадені у неї за наведених вище обставин. 
На даний час вони зберігаються у неї на підставі зберігальною розписки, оскільки визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. 
Елемент сумки, являє собою її відірвану верхню частину з застібкою-блискавкою, яку вона відразу впізнала за малюнком на ній. 
При цьому потерпіла ОСОБА_14 зазначила, що виявлена та вилучена за місцем мешкання обвинуваченого частина сумки, є частиною тієї сумки, що була у неї відкрито викрадена та у якій зберігалися належні їй речі. 

Із показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що вона мешкає в гуртожитку № 3, розташованому в мікрорайоні № 9 міста Лозова Харківської області.
09 липня 2023 року близько двадцять третьої години вона перебувала на балконі п`ятого поверху і, почувши, що поблизу гуртожитку відбувається боротьба, помітила дівчину та чоловіка в темному одязі, який намагався вирвати у неї сумку. Незважаючи на зроблені нею зауваження, нападник вирвав у дівчини з рук сумку, після чого залишив місце події. Від потерпілої їй стало відомо, що в сумці знаходилася постільна білизна.

З показаннями допитаних осіб узгоджуються дані, зафіксовані в письмових джерелах доказів та дані, що містять у собі речові докази.

Так, 10 липня 2023 року ОСОБА_14 звернулася із заявою до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, якою повідомила правоохоронний орган про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, зокрема про те, що 09 липня 2023 року близько 23 години 30 хвилин поблизу будинку № 3 у мікрорайоні № 9 міста Лозова Харківської області невідома особа відкрито заволоділа її сумкою, у якій містилася постільна білизна, внаслідок чого їй було заподіяно майнову шкоду на суму 1000 гривень (т. 2 а.с. 170).

У протоколі огляду місця події від 10 липня 2023 року та фототаблиці до нього відображено обстановку на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 3 у мікрорайоні № 9 навпроти Будинку культури міста Лозова Харківської області, де, зі слів потерпілої ОСОБА_14 , було вчинено відкрите викрадення її майна із застосуванням до неї насильства.
Разом із тим, під час цієї слідчої дії ОСОБА_14 пояснила, що до неї ззаду підійшов невідомий чоловік, який став її душити. Після того як вона закричала, нападник її відпустив та викрав її сумку (т. 2 а.с. 171 - 175).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 липня 2023 року, потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_11 і вказала на останнього, як на особу, яка за наведених у вироку обставин, застосувавши до неї фізичне насильство, відкрито викрала належне їй майно (т. 2 а.с. 183 - 185).

Висновком судово-медичної експертизи № 12-14/161-ЛЗ/23 від 31 липня 2023 року встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_14 були заподіяні: садна на розгинальній поверхні правого ліктя (1,3х0,2см), на слизовій оболонці нижньої губи зправа на рівні 2, 3 зубів (1,5х1,2см) і на слизовій оболонці верхньої губи по середній лінії (1х0,8см), синець на розгинальній поверхні правого ліктя (4х3см), які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей чи при ударі-ковзанні (або ковзані) о такі та могли бути спричинені в строк і при обставинах, вказаних потерпілою. 
За ступенем тяжкості садна і сінець – це легкі тілесні ушкодження. 
Садно і синець на розгинальній поверхні правого ліктя могли утворитися внаслідок падіння ОСОБА_14 з висоти власного зросту на площину. Утворення саден на слизовій оболонці нижньої губи зправа на рівні 2, 3 зубів на слизовій оболонці верхньої губи по середній лінії при падінні ОСОБА_14 на площину, в тому числі і з наданим тілу прискоренням маловірогідне. 
Садна на слизовій оболонці нижньої губи зправа на рівні 2, 3 зубів і на слизовій оболонці верхньої губи по середній лінії у ОСОБА_14 могли утворитися внаслідок стискання рота і губ долонею руки нападника (т. 2 а.с. 176, 177). 

Із протоколу обшуку від 14 липня 2023 року та відповідного відеозапису вбачається, що під час даної слідчої дії в житлі обвинуваченого, а саме у комбінованій шафі, були виявлені та вилучені: фрагмент сумки - застібка-блискавка з частиною тканини; рушник в різнокольорову смужку - зелену, фіолетову та бірюзову; білизна бірюзового кольору із зображенням зірочок і кружечків, підковдра бежевого кольору, які за своїми зовнішніми ознаками, зокрема за кольором, малюнком та матеріалом, збігається з описом, наданим потерпілою ОСОБА_14 під час її допиту судом. 
Разом із тим в ході обшуку були виявлені та вилучені кофта з капюшоном синього кольору з написом білого кольору та шорти синього кольору, які за своїм видом та кольором збігаються з описом одягу який був на обвинуваченому у момент вчинення ним відкритого викрадення майна, про який потерпіла повідомила суду. 

Вилучені під час обшуку рушник в різнокольорову смужку, простирадло та наволочки бірюзового кольору, підковдра бірюзового кольору, підковдра із зображенням квитів, фрагмент матеріалу із блискавкою визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується процесуальними рішеннями слідчого від 14 і 22 липня 2023 року (т. 3 а.с. 53, 54, 57-59).

Разом із тим, відповідно до протоколу огляду предмета від 25 липня 2023 року, під час цієї слідчої дії потерпіла ОСОБА_14 вказала, що застібка-блискавка з частиною тканини, яку виявили та вилучили під час обшуку житла обвинуваченого, є частиною сумки, викраденої у неї за наведених вище обставин (т. 2 а.с. 188, 189).

Із протоколу огляду предмету від 22 липня 2023 року вбачається, що слідчий за участю потерпілої ОСОБА_14 провів огляд банного рушника у різнокольорову смужку (зелену, фіолетову та бірюзову), розміром 120х560 см, який був виявлений та вилучений в ході обшуку житла обвинуваченого. 
Під час цієї слідчої дії потерпіла ОСОБА_14 заявила, що вказаний рушник належить саме їй (т.2 а.с. 186).

З приводу оглянутого у судовому засіданні речового доказу - застібки - блискавки з частиною тканини, обвинувачений підтвердив, що вона була виявлена та вилучена у його житлі під час проведення обшуку.
Водночас, ОСОБА_11 не зміг пояснити суду за яких обставин ця річ потрапила до шафи у його квартирі. Проте, обвинувачений зазначив, що застібку - блискавку з частиною тканини, до свого житла він не доставляв.

Зі свого боку потерпіла ОСОБА_14 , оглянувши речовий доказ - застібку-блискавку з частиною тканини, пояснила, що це частина сумки, в якій зберігалися предмети білизни і яка була у неї викрадена за наведених вище обставин.

У зв`язку із оглядом у судовому засідання речових доказів – предметів постільної білизни, а саме: двох підковдр, одна з яких із зображенням квітів, та рушника, що були виявлені при проведені обшуку серед особистих речей обвинуваченого, які зберігалися у комбінованій шафі, потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що ці речі належать їй, використовувалися нею за призначенням та серед інших предметів постільної білизни знаходилися у сумці, яка була у неї викрадена за обставин викладених у цьому вироку вище.

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_11 оглянувши речові докази підтвердив, що ці предмети білизни та рушник були виявлені та вилучені у його в житлі в ході проведення обшуку, однак вони йому не належать. 
Яким чином вони потрапили до його помешкання, пояснити не зміг. 

З протоколу проведення слідчого експерименту від 02 серпня 2023 року та додатка до нього - відеозапису, вбачається, що під час цієї слідчої дії потерпіла ОСОБА_14 , з виходом на місце, детально розповіла та показала про обставини грабежу із застосуванням насильства, вчиненого щодо неї, так, як про це викладено у вироку.
При цьому ОСОБА_14 повідомила, що 09 липня 2023 року приблизно о 23 годині 00 хвилин вона проходила поблизу будинку № 3 у мікрорайоні № 9 міста Лозова Харківської області, де до неї ззаду підійшов чоловік, тобто ОСОБА_11 , та спочатку поклав їй свою ліву руку на плече. Після цього він схопив її загином руки в ліктьовому суглобі навколо шиї та став душити. У той момент, коли вона почала кричати, нападник затулив їй рот долонею правої руки. Її крик почула жінка, яка перебувала на балконі будинку № 3. Після того як свідок події зробила зауваження ОСОБА_11 , останній шляхом ривка заволодів її господарською сумкою з постільною білизною, двома рушниками, кофтою та підковдрою. Потім він штовхнув її, потерпілу, внаслідок чого вона впала, ударившись ліктем правої руки об асфальт, а нападник з місця події втік.
Разом з тим під час цієї слідчої дії потерпіла описала перебіг подій, що відбувалися пізно ввечері 09 липня 2023 року. Зокрема, за допомогою манекена вона відтворила обставини застосування до неї насильства та відкритого викрадення її майна, при цьому детально показала спосіб, у який діяв ОСОБА_11 , а також вказала на їхнє взаємне розташування під час нападу. 
Водночас ОСОБА_14 зазначила, що особу нападника вона впізнала у ході проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с. 178 - 181). 

За висновком додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/185-ЛЗ/23 від 15 серпня 2023 року показання, надані потерпілою ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесних ушкоджень, що мали місце у неї (т. 2 а.с. 182). 

Згідно із висновками експертів-товарознавців від 26, 27 липня 2023 року вартість викраденого у ОСОБА_14 майна станом на 09 липня 2023 року становить: підковдри розміром 166х210 мм, блакитного кольору, з нанесеним малюнком у вигляді зірок та кругів, бувшої у використанні – 136 гривень; рушника прямокутної форми, розміром 60х120 см, виконаного з махрової тканини, темно зеленого кольору з горизонтальними смужками блакитного та синього кольору – 55 гривень 89 коп.; підковдри розміром 160х205 мм, світло-коричневого кольору, з нанесеним малюнком у вигляді квітів, сердець та квадратів – 122 гривні (т. 2 а.с. 192 – 198, 204-211, 214 - 221). 

Приймаючи до уваги те, що показання потерпілої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_21 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з наведеними вище даними, які містяться в протоколах слідчих дій – огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведення слідчого експерименту, обшуку, висновках експертиз, документі, та які містять у собі речові докази, надані особами у яких відсутні підстави для оговору обвинуваченого, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку. 

Окрім наведених вище пояснень, обвинувачений ОСОБА_11 під час судового розгляду заявляв про те, що вилучену у нього постільну білизну він отримав при розлученні від дружини, яку одразу поклав у шафу.
Разом із цим обвинувачений не зміг описати постільну білизну, яку з його слів, йому надала колишня дружина. 

Під час судового розгляду допитана за клопотанням сторони захисту у якості свідка ОСОБА_20 також показала суду, що під час розлучення вона передала обвинуваченому предмети постільної білизни різного кольору з малюнками квітів, зірочок та ромбів, а саме: двоспальні простирадла салатного, рожевого та темно-синього кольорів у кількості трьох-чотирьох штук, одну чи дві двоспальні підковдри, дві наволочки на велику квадратну подушку салатного та рожевого кольорів, а також два рушники.
Водночас, точну кількість предметів постільної білизни, яку вона передала ОСОБА_11 , свідок вказати не змогла. Передані нею предмети постільної білизни були покладені в дорожню сумку обвинуваченого сірого кольору. 

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_20 у цій частині, суд відноситься до них критично та відкидає з огляду на те, що вони мають неконкретний характер, оскільки свідок не змогла назвати ні точної кількості речей, ні їхніх чітких індивідуальних ознак, обмежившись лише приблизним переліком кольорів і малюнків, та узгоджуються лише із відповідними показаннями обвинуваченого. Водночас ці показання повністю суперечать сукупності доказів, які суд поклав в основу вироку та спростовуються показаннями потерпілої, даними протоколу огляду предмету та речовими доказами, під час огляду яких були встановлені зовсім інші характеристики вилученого майна. 
З огляду на це суд вважає, що свідок ОСОБА_20 , будучи колишньою дружиною обвинуваченого, дала такі показання з метою допомогти ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності та штучно створити алібі щодо походження викрадених речей. 

Окрім того, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що показання ОСОБА_11 про його непричетність до вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_14 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, є надуманими, і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченим з наміром уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, але і спростовуються сукупністю наведених вище доказів, визнаних судом достовірними і взятих в основу вироку. 

Враховуючи наведені вище докази, які взяті судом в основу вироку, у їх сукупності, що безперечно викривають ОСОБА_11 у скоєному, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_14 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, за вказаних вище обставин, повністю доведена.

За епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_15 .

Так, у своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив факт перебування його і потерпілої ОСОБА_15 13 липня 2023 року близько 21 години 30 хв. поблизу будинку № 80 на вулиці Павлоградській у місті Лозова Харківської області. 

Потерпіла ОСОБА_15 показала суду, що 13 липня 2023 року близько 21 години 30 хв. вона проходила поблизу оптової бази ТОВ «Кредо» у місті Лозова Харківської області, маючи при собі сумку та відро.
За цих обставин на неї напав ОСОБА_11 , який обхопив її руками та ривком кинув на землю. Після цього, коли вона перебувала в лежачому положенні, обвинувачений, долаючи її опір, почав завдавати їй удари кулаками по голові. Оскільки вона, захищаючись, продовжувала чинити опір, він почав її душити. Тоді вона вкусила його за праву руку в області вказівного пальця, прокусивши шкіру до крові, внаслідок чого пошкодила свій зуб. Від таких її дій ОСОБА_11 прибрав свою руку від її шиї, однак продовжив завдавати їй удари та тиснути на обличчя. Після того як вона вкотре закричала, обвинувачений послабив захват, завдяки чому їй вдалося підвестися на ноги. Перебуваючи обличчям до обличчя з ОСОБА_11 , який продовжував її утримувати, вона захищаючись, продовжувала завдавати йому удари у відповідь.
Водночас потерпіла показала, що коли вона намагалася втекти, обвинувачений ривком заволодів її сумкою, у якій, окрім іншого, знаходилися мобільний телефон, банківська картка та ключі. Також у неї було викрадено золотий ланцюжок із підвісом, який вона носила на руці.
Крім того, ОСОБА_15 показала, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 їй були заподіяні тілесні ушкодження. Одразу після описаних подій вона прибігла до своєї матері, звідки викликала працівників поліції, яким повідомила про обставини вчиненого щодо неї злочину та вказала на місце події.
Також потерпіла показала, що внаслідок вчиненого на неї нападу та застосування фізичного насильства на місці події залишилися її капці. 

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_11 повідомив суду, що він раніше не був знайомий із потерпілою ОСОБА_15 . Чому остання показала суду, що він вчинив на неї напад та відкрито заволодів її майном, обвинувачений пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що потерпіла ОСОБА_15 є її дочкою. Удень 13 липня 2023 року остання перебувала на дачі. Пізно ввечері цього ж дня ОСОБА_15 прибігла до місця її проживання. Потерпіла перебувала у шоковому стані, була без взуття та сумки, а на її обличчі й одязі були сліди крові. При цьому дочка повідомила, що під час повернення з дачі в районі ТОВ «Кредо», що знаходиться на вулиці Павлоградській, 80, у місті Лозова Харківської області, на неї було вчинено напад: ззаду непомітно підійшов чоловік, який схопив її та повалив на землю. Після цього, схопивши за шию, він почав її душити. У свою чергу вона чинила опір, кричала та виривалася. Нападник, обличчя якого вона розгледіла, долаючи опір потерпілої, затуляв їй рот рукою та бив по голові. Захищаючись, дочка вкусила чоловіка, який на неї напав, за палець руки. Продовжуючи чинити опір, їй вдалося вирватися та втекти. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження, у неї тривалий час боліла голова та був пошкоджений зуб. Крім того, зі слів потерпілої, під час нападу було викрадено її сумку, у якій знаходилися мобільний телефон і гаманець, а також браслет з підвісом, який вона носила на руці. У зв`язку з цим була викликана поліція, працівникам якої ОСОБА_15 повідомила про обставини нападу та його наслідки. 

З показаннями потерпілої ОСОБА_15 і свідка ОСОБА_22 узгоджуються дані, зафіксовані в письмових джерелах доказів та дані, що містять у собі речові докази.

Із електронного рапорту чергового Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вбачається, що 13 липня 2023 року о 22 годині 09 хвилин зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що у цей же день близько 22 години на пішохідній доріжці поблизу будинку № 83 на вулиці Павлоградській у місті Лозова Харківської області чоловік одягнений у кофту з капюшоном вчинив напад на ОСОБА_15 , застосувавши до останньої фізичне насильство, зокрема підійшов до неї ззаду, схопив, затулив рота, повалив на землю, придавив, бив по голові та обличчю. Разом із цим нападник викрав у потерпілої сумку темноблакитного кольору у якій знаходилися мобільний телефон «Xiaomi», дві банківські картки, ключі, гроші в сумі 35 грн. (т. 2 а.с.223). 

Згідно із протоколом огляду місця події від 13 липня 2023 року та фототаблиці до нього, кримінальне правопорушення вчинено на пішохідній алеї на вулиці Павлоградській у місті Лозова Харківської області. 
Під час проведення вказаної слідчої дії були виявлені та вилучені: пара жіночих капців з речовиною бурого кольору на правому з них, полімерний пакет з гілками полину, пасок від жіночої сумки, пластикове відро з механічними пошкодженнями, жіноча сумка синього кольору зі слідами речовини бурого кольору на зовнішній поверхні у якій містилися: чохол для мобільного телефону, фіскальний чек, банківські картки, жіночий гаманець з грошима, картка магазину, мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7 Pro. 
В ході проведення огляду місця події ОСОБА_15 пояснила, що виявлені капці належать саме їй та вони залишилися у цьому місця внаслідок застосованого до неї насильства (т. 2 а.с. 224-231).

Вказані предмети були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідними процесуальними рішеннями слідчого від 14 і 22 липня 2023 року (т. 3 а.с. 53-55, 57-59). 

З приводу оглянутих у судовому засіданні капців, які були вилучені з місця події, потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що ці капці належать їй і були залишені нею на місці вчинення кримінального правопорушення внаслідок застосування до неї насильства з боку ОСОБА_11 , зокрема у той момент коли вона чинила опір обвинуваченому. 

Згідно із показаннями потерпілої ОСОБА_15 та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 липня 2023 року, вона впізнала ОСОБА_11 і вказала на останнього, як на особу, яка за наведених у вироку обставин, застосувавши до неї фізичне насильство, відкрито викрала належне їй майно (т. 2 а.с. 243 - 245).

Захисник вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 липня 2023 року є неналежним та недопустимим доказом оскільки впізнання проводилося не за фотознімками, а за їх ксерокопіями, особи, які на них зображені відрізняються одна від одної, до того ж зображення обвинуваченого виділяється серед інших осіб.

На думку суду ця заява захисника є безпідставною, а тому не береться до уваги з наступних підстав. 
Потерпіла ОСОБА_15 під час судового розгляду повідомила про те, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проводилося слідчим у приміщенні Лозівського районного відділу поліції за участю двох понятих. Для впізнання було пред`явлено чотири фотознімки, на одному з яких вона одразу впізнала особу, яка вчинила на неї напад та заволоділа її майном, якою виявився ОСОБА_11 . 
Хід і результати цієї слідчої дії зафіксовані у відповідному протоколі, складеному слідчим та підписаному потерпілою і понятими.
Водночас, як вбачається із змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 липня 2023 року, наявної у ньому фототаблиці та доданої до нього довідки, фотознімки чотирьох осіб, серед яких під № 3 міститься фотознімок обвинуваченого ОСОБА_11 , виготовлені в однаковий спосіб у виді копій, є чіткими та належної якості. Зображені на них особи не мають різких відмінностей у віці, зовнішності чи одязі, які б очевидно виділяли обвинуваченого з-поміж інших або штучно привертали до нього увагу особи, яка впізнає. 
Разом із тим положення ст. 228 КПК України не містять заборони на використання якісних копій фотознімків для проведення вказаної слідчої дії.
Таким чином, суд вважає, що дані, отримані під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_15 , у сукупності з її показаннями у відповідній частині, враховуючи те, що слідча дія проведена уповноваженою на те службовою особою, відповідно до вимог ст. 104, 105, 223, 228, 231 КПК України, є належними і допустимими доказами.

Висновком судово-медичної експертизи № 12-14/162-ЛЗ/23 від 31 липня 2023 року встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_15 були заподіяні: садна на передній поверхні правого коліна (0,9х0,3 см), на розгинальній поверхні правого ліктя (0,7х0,2 см), на слизовій оболонці ясен на рівні третього зуба верхньої щелепи зліва (1х0,3см), які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей чи при ударі – ковзанні (або ковзанні) о такі та могли бути спричинені у строк і при обставинах, вказаних потерпілою, а також за наведених вище обставин. 
За ступенем тяжкості садна – це легкі тілесні ушкодження. 
Садна на передній поверхні правого коліна (0,9х0,3 см), на розгинальній поверхні правого ліктя (0,7х0,2 см) могли утворитися внаслідок падіння ОСОБА_15 з висоти власного зросту на площину. 
Утворення садна на слизовій оболонці ясен на рівні 3-го зуба верхньої щелепи зліва при падінні ОСОБА_15 на площину, в тому числі із наданим тілу прискоренням маловірогідне.
Садно на слизовій оболонці ясен на рівні 3-го зуба верхньої щелепи зліва могло утворитися як внаслідок удару нападником по обличчю в область верхньої щелепи так і внаслідок стискання зубами потерпілої руки (пальця) нападника. 
Будь-яких тілесних ушкоджень на шиї ОСОБА_15 , які б могли свідчити про стискання шиї згином руки нападника під час експертизи не встановлено (т. 2 а.с.236, 237). 

Відповідно до протоколу огляду предмета від 14 липня 2023 року у потерпілої ОСОБА_15 була вилучена футболка чорного кольору з візерунком зі слідами речовини бурого кольору (т. 3 а.с. 240 - 242). 

Вилучений у ОСОБА_15 предмет одягу визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, що підтверджується постановами слідчого від 14 і 22 липня 2023 року (т. 3 а.с. 53 – 55, 57-59). 

У зв`язку із оглядом у судовому засідання в якості речового доказу даного предмету одягу, потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що саме ця футболка була на ній в момент нападу та відкритого викрадення її майна. 

За висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1481-Дм/23, кров потерпілої ОСОБА_15 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В (т. 3 а.с. 3, 4).

Згідно із висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1482-Дм/23, у змивах з правої руки та лівої руки ОСОБА_11 , вилучених 14 липня 2023 року на марлеві тампони, виявлена кров людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_15 не виключається (т. 3 а.с. 6, 7).

Із протоколу обшуку від 14 липня 2023 року та відеозапису цієї слідчої дії вбачається, що у житлі ОСОБА_11 – квартирі АДРЕСА_2 , окрім речей, які наведені вище були виявлені та вилучені: кофта з капюшоном синього кольору з написом, про яку також було зазначено вище, в`язка ключів, що знаходилися в кармані цієї кофти, футболка сірого кольору.
При особистому обшуку ОСОБА_11 в задньому правому кармані джинсових брюк останнього був виявлений та вилучений золотий ланцюжок з підвісом. 
Разом із цим були вилучені й джинсові брюки у яких був обвинувачений, та які мали сліди речовини бурого кольору. 

Вказані речі, що були вилучені під час обшуку, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується постановами слідчого від 14 і 22 липня 2023 року (т. 3 а.с. 53, 54, 57-59). 

Під час огляду предмету - ланцюжка з підвісом, який був вилучений у ОСОБА_11 в ході обшуку, встановлено, що цей ювелірний виріб виготовлений із золота, та має вагу 2,002 г, що підтверджується даними відповідного протоколу (т. 3 а.с. 19 - 21). 

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 31 липня 2023 року та відеозапису цієї слідчої дії вбачається, що потерпіла ОСОБА_15 впізнала вилучений у ОСОБА_11 золотий ланцюжок з підвісом, та пояснила, що ця річ належать їй і що саме вона була у неї відкрито викрадена за наведених вище обставин (т. 3 а.с.246 - 249).

З приводу оглянутих у судовому засіданні речових доказів: мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 7 Pro, банківських карток, картки магазину та гаманця, вилучених на місці події, та золотого ланцюжка з підвісом, вилученого у обвинуваченого в ході обшуку, потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що ці речі належать саме їй і були у неї відкрито викрадені обвинуваченим за наведених вище обставин. 

Разом із цим потерпіла ОСОБА_15 повідомила суду, що вилучена під час обшуку житла ОСОБА_11 в`язка ключів, яка була їй повернута, належить саме їй і знаходилася у її сумці, яка була відкрито викрадена обвинуваченим. 

У зв`язку із оглядом у судовому засіданні речового доказу – джинсових брюк зі слідами речовини бурого кольору, вилучених у ОСОБА_11 під час особистого обшуку, останній підтвердив, що зазначений предмет одягу належить саме йому. Сліди речовини бурого кольору, це кров, яка походить як від нього, та залишена ним на брюках у зв`язку із пошкодженням пальця. 

Проте, за висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1484-Дм/23, на брюках джинсових, які належать ОСОБА_11 , вилучених з місця його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від ОСОБА_15 не виключається.
На цих же брюках в інших об`єктах, кров не виявлена (т. 3 а.с. 12-14).

З приводу оглянутого у судовому засіданні речового доказу – футболки сірого кольору, обвинувачений пояснив, що цей предмет одягу належить йому та був вилучений під час обшуку. 
Водночас ОСОБА_11 не зміг пояснити суду походження виявлених на футболці слідів речовини бурого кольору. 

Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1483-Дм/23 на футболці ОСОБА_11 , що була вилучена під час обшуку, виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_15 не виключається (т. 3 а.с. 9, 10).

Під час огляду у судовому засіданні речового доказу – спортивної кофти з капюшоном потерпіла ОСОБА_15 повідомила суду, що цей предмет одягу схожий на той, що був на обвинуваченому у момент вчинення ним нападу на неї та відкритого викрадення її майна. 

Згідно із висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1485-Дм/23 на спортивній кофті ОСОБА_11 , що була вилучена під час обшуку за місцем його мешкання, виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_15 не виключається (т. 3 а.с. 16, 17).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2023 року та відповідного відеозапису вбачається, що в ході даної слідчої дії потерпіла ОСОБА_15 з виходом на місце, детально розповіла і показала про обставини грабежу із застосуванням насильства, вчиненого щодо неї обвинуваченим ОСОБА_11 так, як про це викладено у вироку.
Разом з тим в ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_15 повідомила, що 13 липня 2023 року близько 21 години 40 хв. вона проходила поруч із будинком № 84 на вулиці Павлоградській у місті Лозова Харківської області. При собі мала пластикове відро, пакет з травами та жіночу сумку у якій зберігалися мобільний телефон Xiaomi, два гаманця, банківські картки, картка магазину, гроші та ключі. 
За вказаних обставин до неї ззаду непомітно підійшов чоловік, який обома руками обхопив її за тулуб та потягнув у бік. В цей момент вона випустила відро й почала чинити опір. У свою чергу нападник кинув її на землю та почав завдавати удари руками по голові. Вона продовжуючи чинити опір, побачила, що він одягнений у кофту з капюшоном. Після цього, оскільки вона кричала, чоловік обома руками схопив її за шию та почав душити, а потім давити на обличчя. Так як він продовжував її душити, то вона захищаючись вкусила його за палець на правій руці, при цьому пошкодила зуб, що супроводжувалося кровотечею. Тоді нападник продовжив давити їй на голову в області правого вуха, щоки та рота вже тільки лівою рукою. Потім їй вдалося вирватися та піднятися на ноги, в цей момент вона побачила обличчя нападника, якою виявилася особа, яку вона впізнала під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, тобто ОСОБА_11 , який продовжував її хапати, у тому числі й за ремінець сумки. У процесі бійки обвинувачений шляхом ривка заволодів її сумкою, що висіла в неї через плече. Також у неї на правій руці був золотий ланцюжок з підвісом, який також був викрадений та яким обвинувачений міг заволодіти у той момент коли вона захищалася руками. Внаслідок зазначених вище дій ОСОБА_11 у неї також був пошкоджений ніс із якого йшла кров. ЇЇ капці залишилися на місці події, оскільки спали з ніг у процесі боротьби. 
Разом з тим під час цієї слідчої дії потерпіла за допомогою манекена відтворила обставини застосування до неї насильства та відкритого викрадення її майна, при цьому детально показала спосіб, у який діяв ОСОБА_11 , а також вказала на їхнє взаємне розташування під час нападу та як воно змінювалося (т. 2 а.с. 232 – 235).

За висновком додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/186-ЛЗ/23 від 16 серпня 2023 року показання, надані потерпілою ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесних ушкоджень, що мали місце у неї (т. 2 а.с. 238). 

Разом із цим, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 12-14/163-ЛЗ/23, у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно на лобі зправа (0,8х0,5см); синці на спинці і крилах носу (4х3,5см), на нижньому віці правого ока (2х1,5см), на долонній поверхні правої кисті в області проекції 2, 3 п`ясних кісток (1,5х1см), на передньо-нижній поверхні мошонки (3,5х3,2см).
Вказані тілесні ушкодження утворилися від травматичної дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей.
Рана на тильній поверхні нігтьової фаланги другого пальця правої кисті (1,2х0,1см), яка утворилася від дії тупозагостренних предметів якими могли бути зуби людини.
Всі вищевказані тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_11 в строк менше доби до часу його судово-медичного огляду.
За ступенем тяжкості садно, синці і вищевказана рана на нігтьовій фаланзі пальця кисті – це легкі тілесні ушкодження.
Утворення таких тілесних ушкоджень, які виявлені у ОСОБА_11 при падінні його на площину, в тому числі і з наданням тілу прискорення маловірогідне.
Синець на долонній поверхні правої кисті за своєю локалізацією не виключає можливості свого утворення і внаслідок нанесення ударів ОСОБА_11 долонею.
Рана на тильній поверхні нігтьової фаланги другого пальця правої кисті у ОСОБА_11 могла виникнути в ході стискання зубами людини (т. 3 а.с. 68, 69).

Оцінивши показання ОСОБА_11 про те, що рана на тильній поверхні нігтьової фаланги другого пальця правої кисті утворилася внаслідок порізу об металопрофіль, у сукупності з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/163-ЛЗ/23, яка встановила, що рана на тильній поверхні нігтьової фаланги другого пальця правої кисті встановлена у обвинуваченого утворилася від дії тупозагостренних предметів якими могли бути зуби людини та могла виникнути в ході стискання зубами людини, у їх сукупності, суд доходить висновку, що вони є не спроможними, оскільки спростовуються об`єктивними судово-медичними даними, а тому відкидає їх та не приймає при ухвалені вироку.

У той же час показання потерпілої ОСОБА_15 про те, що вона захищаючись вкусила обвинуваченого за палець правої руки, внаслідок чого заподіяла останньому тілесне ушкодження та пошкодила свій зуб узгоджується із даними отриманими в ході проведення судово-медичних експертиз. 

Відповідно до висновків експертів-товарознавців від 25, 27 липня 2023 року вартість викраденого у ОСОБА_15 майна станом на 13 липня 2023 року становила: ланцюжка з підвісом, виконаних з золота 585 проби, масою (ланцюжок та підвіс) 2,002 г, - 4749 гривень 24 коп.; мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 7 Pro» - 3315 гривень; сумки синього кольору – 196 гривень 67 коп., а всього - 8271 гривня 21 коп. (т. 3 а.с. 23 – 27, 30 – 36, 39 - 44). 

Факт перебування ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину підтверджується висновком лікаря КНП «Лозівське ТМО», із якого вбачається, що на навіть момент огляду – 14 липня 2023 року о 02 годині 50 хв., обвинувачений перебував у стані вказаного сп`яніння (т. 3 а.с. 100). 

Приймаючи до уваги те, що показання потерпілої ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_22 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з даними, що містяться у наведених вище доказах: документі, протоколах слідчих дій: огляду місця поді, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, обшуку, огляду предметів, пред`явлення речей для впізнання, проведення слідчого експерименту, висновками судових експертиз, речовими доказами, суд доходить висновку про те, що родинні стосунки свідка із потерпілою ОСОБА_15 , не вплинули на об`єктивність показань зазначеного свідка, тому, з урахуванням заяв обвинуваченого про те, що раніше він не був знайомий з потерпілою, у зв`язку із чим вона не має підстав для його оговору, суд визнає їх достовірними та бере в основу вироку.

Водночас, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що показання ОСОБА_11 про його непричетність до вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_15 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, є надуманими, і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченим з наміром уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, але і спростовуються сукупністю наведених вище доказів, визнаних судом достовірними і взятих в основу вироку.

Враховуючи наведені вище докази, які взяті судом в основу вироку, у їх сукупності, що безперечно викривають ОСОБА_11 у скоєному, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_15 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, за вказаних вище обставин, повністю доведена.

Перевіряючи заяву обвинуваченого про незаконне проникнення у його житло, застосування щодо нього фізичного насильства працівниками Лозівського РВП ГУНП в Харківській області перед початком обшуку за місцем його мешкання, суд проінформував про це компетентний орган, слідчий якого у порядку ст. 214 КПК України внісши відповідні відомості до ЄРДР, шляхом проведення досудового розслідування, перевірив ці твердження та дійшов висновку, що вони не відповідають дійсності, оскільки в ході проведення досудового розслідування об`єктивних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_11 піддавався фізичному насильству з боку співробітників зазначеного вище відділення поліції, а також про те, що тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_11 працівниками поліції – не встановлено. У зв`язку із цим не знайшла свого підтвердження й заява обвинуваченого по викрадення поліцейськими грошей, що зберігалися за місцем його мешкання. 
Водночас, аналізом зібраних в ході досудового розслідування доказів було встановлено, що співробітниками Лозівського РВП ГУНП в Харківській області не вчинялося дій, які б свідчили про перевищення своїх службових повноважень. 
За таких обставин старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава 04 червня 2025 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 62025170020002587 від 24 лютого 2025 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні службових осіб Лозівського РВП ГУНП в Харківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (т. 4 а.с. 136-138).

Крім того суд допитав у якості свідків осіб, які було залучені до проведення обшуку у житлі ОСОБА_11 як поняті. 
Свідки ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , кожен окремо, показали суду, що пізно ввечері 13 липня 2023 року вони були залучені працівниками поліції як поняті для участі у проведенні слідчої дії - обшуку в житлі ОСОБА_11 , а саме у квартирі АДРЕСА_2 .
Під час проведення обшуку в житлі обвинуваченого було виявлено та вилучено: срібний та золотий ланцюжки (браслет), мобільні телефони, постільну білизну, застібку-блискавку від сумки зі слідами виривання, а також предмети одягу - футболки та спортивні штани.
Хід і результати зазначеної слідчої дії фіксувалися за допомогою відеозапису та у протоколі, з яким перед підписанням їх ознайомив слідчий. Оскільки вони були згодні зі змістом протоколу, а зафіксовані в ньому дані відповідали дійсності, то засвідчили це своїми підписами.
Також, свідки повідомили, що вилучене під час обшуку майно було опечатано. Жодних протиправних дій працівники поліції не вчиняли. 

14 липня 2023 року, у присутності понятих ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , обвинуваченого, а також інших учасників, був проведений обшук, як невідкладна слідча дія, у житлі ОСОБА_11 - квартирі АДРЕСА_2 . 
Згідно із протоколом обшуку та відповідним відеозаписом, під час вказаної слідчої дії, були виявлені та вилучені зазначені вище предмети, досліджені судом у якості речових доказів. 
В ході обшуку обвинуваченим були зроблені заяви про неправомірні дії поліцейських, що перевірені у встановленому КПК України порядку, процесуальне рішення з приводу яких наведене вище, проте від інших учасників обшуку і понятих зауважень не надійшло (т. 3 а.с. 47 - 52).

У цей же день ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області надано дозвіл на проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_11 , за вказаною вище адресою з метою відшукання та вилучення, окрім іншого, тих речей, що були надані суду та досліджені у якості речових доказів (т. 3 а.с.46). 

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обшук був проведений у порядку, визначеному ст. 233 - 236 КПК України, хід і результати якого зафіксовані, як у протоколі, так і шляхом здійснення відеозапису. 
Аналіз даного протоколу обшуку і відеозапису у їх сукупності свідчить про те, що дані, зафіксовані у них відображають зміст проведення однієї і тієї ж самої слідчої дії, при цьому у відеозаписі обшук зафіксований з максимальною повнотою і наочністю.
За таких обставин суд доходить висновку, що дані отримані в ході обшуку є належними і допустимими доказами. 

Обвинувачений та його захисник, оспорюючи висунуте обвинувачення, також посилалися на свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_26 . Ці свідки були допитані судом. 

Свідок ОСОБА_25 показала суду, що ОСОБА_11 є її рідним братом. Останній зателефонував їй 13 липня 2023 року близько 23 години 00 хвилин та повідомив, що до нього у квартиру прийшла поліція. Потім через телефон вона почула крики обвинуваченого про те, що його б`ють. Після прибуття до житла ОСОБА_11 , свідок побачила, що останній лежить на підлозі у кімнаті обличчям донизу, його руки були в кайданках, а голова накрита кофтою. У квартирі перебували лише поліцейські, які його затримували, понятих та слідчого не було. Поліцейські демонстрували ОСОБА_11 фотознімок постільної білизни та, як зазначила свідок, знали, де вона лежить. Перед нею до квартири обвинуваченого прибігла її дочка.
Також свідок показала, що, прибувши до житла брата, вона побачила на його обличчі сліди побиття. Перебуваючи у кухні, чула звуки, характерні для завдання ударів. Разом із тим ОСОБА_25 зазначила, що вона особисто не бачила, щоб поліцейські завдавали ударів ОСОБА_11 .
Приблизно через дві години прибув слідчий, а за ним - двоє понятих, після чого розпочалося проведення обшуку.
Під час обшуку було виявлено та вилучено мобільні телефони, предмети постільної білизни, срібний ланцюжок із хрестиком, що був на ОСОБА_11 , та золотий ланцюжок із підвісом, який знаходився у задній кишені джинсів обвинуваченого. Останній заперечував належність йому цього ювелірного виробу.
Крім того, свідок ОСОБА_25 показала, що вона також була присутня під час проведення обшуку, однак заяв про внесення до протоколу зауважень, про які вона повідомила суду, не робила. 

Свідок ОСОБА_26 показала суду, що обвинувачений ОСОБА_11 є її рідним дядьком. 13 липня 2023 року після 22 години їй зателефонував обвинувачений та повідомив, що до нього прийшли поліцейські. Через телефон вона почула від нього, що його починають бити, а також звуки ударів. У зв`язку із цим вона близько 23 години прибула до місця мешкання ОСОБА_11 , де працівники поліції спочатку не впускали її до житла. Однак через деякий проміжок часу вона все ж таки потрапила до квартири обвинуваченого, де знаходилося близько десяти працівників поліції. ОСОБА_11 лежав на підлозі в кімнаті, його руки були в кайданках, а обличчя накрите тканиною. Дверцята всіх шафок були відчинені. Коли вона підійшла до обвинуваченого, то побачила, що у нього розбите обличчя. Близько другої години 14 липня 2023 року до житла ОСОБА_11 прибув слідчий та поняті, після чого розпочалася відеозйомка. До цього моменту понятих не було. В ході проведення обшуку в обвинуваченого вилучили мобільний телефон, який належав їй.
Разом з тим свідок показала, що ОСОБА_11 заявив слідчому про зникнення грошей, які також належали їй та які вона зберігала у житлі обвинуваченого.
Під час обшуку в обвинуваченого було вилучено срібний ланцюжок як такий, що викрадений у потерпілої.
Крім того, свідок показала, що вона особисто не бачила, як поліцейські завдавали ударів ОСОБА_11 .

Оцінивши показання свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_26 в сукупності з іншими зібраними у справі доказами, наведеними у вироку, суд доходить висновку, що вони лише підтверджують факт проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , узгоджуються лише між собою та з показаннями обвинуваченого, носять суб`єктивний характер, оскільки у них припускається заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому поліцейськими при тому що свідки не бачили нанесення ударів співробітниками поліції обвинуваченому. До того ж ці особи не були учасниками подій, про які йдеться, їх показання не містять в собі даних про обставини, які досліджуються і з`ясовуються в судовому засіданні, а тому доходить висновку, що вони, як разом, так і кожне окремо, ніяким чином не спростовують встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також того, що вони були вчинені саме ОСОБА_11 . 
Окрім того, показання ОСОБА_25 і ОСОБА_26 не можна вважати об`єктивними, оскільки зазначені свідки є особами, які зацікавлені у справі. 
Разом із тим, показання свідків про застосування до обвинуваченого насильства працівниками поліції, як про це повідомляв і ОСОБА_11 , фактично перевірені в ході проведення досудового розслідування компетентним органом. 

Суд критично ставиться до заяв ОСОБА_11 про те, що кримінальне провадження щодо нього сфальсифіковане через конфлікт, який стався між ним та працівниками поліції, оскільки сукупність доказів наведених у цьому вироку, які покладені в його основу, безперечно доводять його вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. 

Дослідивши і оцінивши наведені вище докази у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 , в обсязі висунутого обвинувачення, визнаного судом доведеним, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкриті викрадення чужого майна (грабежі), поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинені повторно, в умовах воєнного стану. 

Дослідивши дані про особу ОСОБА_11 , суд встановив, що він на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше судимий. 

Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання, є: рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_15 ). 

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_11 вчинив ряд кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, сукупність всіх обставин, які характеризують вчинені обвинуваченим кримінальні протиправні діяння, наслідки, що настали, обставини, які обтяжують покарання. 

З урахуванням викладеного, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин справи, наслідків, які настали і даних, які характеризують обвинуваченого, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 , попередження нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України. 

Потерпілою ОСОБА_14 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 2000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог про стягнення з ОСОБА_11 2000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди потерпіла зазначила, що ОСОБА_11 вчинив щодо неї кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України. У результаті кримінальних протиправних дій обвинуваченого її були заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Разом із цим потерпіла зазначила, що внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних і фізичних стражданнях - перенесенні болю, якого вона зазнала внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. У зв`язку із протиправними діями щодо неї був порушений її нормальний спосіб життя, вона перебувала у стресовому стані, відчувала постійну тривогу. 
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_14 цивільний позов підтримала та наполягала на його задоволенні, надавши суду пояснення, які за своїм змістом відповідають наведеним вище доводам, якими обґрунтовані позовні вимоги.
ОСОБА_11 цивільний позов не визнав.
Розглянувши цивільний позов, дослідивши докази, надані в його обґрунтування та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.
Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Статтями 23, 1167 ЦК передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, окрім іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, внаслідок якого було спричинено шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_14 та заподіяно останній зазначені вище тілесні ушкодження, доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними у вироку.
Тобто, між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілій шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що потерпілій ОСОБА_14 внаслідок вчинення кримінального правопорушення - злочину, завдано моральної шкоди, оскільки вона в результаті отриманого тілесного ушкодження відчувала фізичний біль. 
Крім того, внаслідок протиправних дій потерпіла зазнала душевних страждань, що позначилося на її самопочутті, вона була позбавлена повноцінного та звичного способу життя. 
Разом із цим, частинами 3, 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Керуючись положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховуючи те, що моральну шкоду потерпілій завдано внаслідок вчинення умисного тяжкого злочину, глибину фізичних і душевних страждань ОСОБА_14 , їх тривалість, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь порушення способу життя потерпілої, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі. 

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 13822 гривні, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави. 

Згідно із ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2023 року накладено арешт на тимчасово вилучене з метою забезпечення збереження речових доказів майно. 

Частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необхідність скасування арешту, накладеного на тимчасово вилучене з метою забезпечення збереження речових доказів майно.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке ОСОБА_11 належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку, забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам ухилення ОСОБА_11 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що підтверджується його попередньою поведінкою, враховуючи репутацію обвинуваченого, суд на підставі даних, встановлених під час розгляду цього кримінального провадження, вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_11 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років. 

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з 14 липня 2023 року, тобто з дня його затримання, зарахувавши в строк відбування покарання час знаходження під вартою до ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».
Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Скасувати арешт накладений на майно згідно із ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 липня 2023 року. 

Речові докази: футболку синього кольору, футболку сірого кольору, рушники, джинсові штани, предмети постільної білизни, кофту, дві кепки, дві блискавки, банківські картки, ланцюжок с хрестиком, ланцюжок з підвісом, мобільні телефони, зв`язку ключів, футболку чорного кольору, пару жіночих капців, пластикове відро, жіночу сумку, пасок від жіночої сумки, чохол з мобільного телефону, гроші, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України – повернути власникам (законним володільцям), за належністю; фрагмент матеріалу з застібкою - блискавкою, змиви, полімерний пакет, фіскальний чек, зразки крові, відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України – знищити. 

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 13822 гривні, стягнути з ОСОБА_11 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, прокурорам та захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя:	  	ОСОБА_1