ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/961/25

Головуючий суддя І інстанції – Лозицька І.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 в адміністративній справі №160/961/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та ухвалити нову постанову про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду від 18.02.2025 у справі № 160/961/25.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви фактично виходив з того, що відповідач виконав рішення суду, однак такі висновки суду є необґрунтованими, оскільки відповідач розглянув заяву позивача без урахування висновків суду. Як в рішенні від 07.01.2025, яке визнане судом протиправним, так і в рішенні, яке ухвалене відповідачем на виконання рішення суду, останній відмовив позивачці в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Нових правовідносин не виникло, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для подання звіту про виконання рішення суду. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в кому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.01.2025 №046050023137 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-Р/2020 від 23.01.2020 у справі №1-5/2018 (764/15) з 02.01.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №160/961/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.01.2025 №046050023137 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У іншій частині заявлених позовних вимог – відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №160/961/25 залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 та набрало законної сили 20.05.2025.
Позивач звернувся до суду із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, в якій просив суд:
- здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення від 18.02.2025 у справі №160/961/24;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у 30-денний строк звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №160/961/25.
В обґрунтування заяви зазначено, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу знову відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.
Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконано рішення, повторно розглянуто заву позивача про призначення пенсії та відмовлено в її задоволенні. Оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії від 12.06.2025 не було предметом оцінки судом в цій справі, підстави для застосування судового контролю – відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Отже, частиною першою статті 382 КАС України передбачено право суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення та розгляду поданого звіту на виконання ухвали суду, а в разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч. 3 ст. 382-3 КАС України). Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі №640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
Отже, необхідно встановити наявність підстав для покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання учасниками справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Метою судового контролю є встановлення судом факту виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Під час розгляду заяви в порядку статті 382 КАС України суд не надає правову оцінку діям відповідача, вчиненим на виконання рішення суду, а встановлює лише факт невиконання такого рішення.
Звертаючись до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, заявник зазначає, що пенсійним органом не виконано судове рішення у справі №160/961/25, оскільки знову прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Як видно з резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
В свою чергу, на виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем 12.06.2025 року прийнято рішення №046050023137 про відмову у призначенні пенсії.
Враховуючи те, що судовим рішенням відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про призначення пенсії за віком та в свою чергу, відповідачем розглянуто цю заяву повторно і прийнято рішення від 12.06.2025 року №046050023137, отже у спірних відносинах відсутній факт ухилення відповідача від виконання судового рішення у справі №160/961/25, як наслідок відсутні і правові підстави для застосування заходу судового контролю передбаченого статтею 382 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що у разі незгоди з рішенням від 12.06.2025 року №046050023137 позивач не позбавлений права оскаржити таке рішення у судовому порядку.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 року в адміністративній справі №160/961/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко