Номер провадження: 22-ц/813/6227/26 
Справа № 511/1769/25
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого  Сегеди С.М.,
суддів:   Сєвєрової Є.С.,
Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 березня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Чернецької Н.С., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:

30.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат у справі.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 16.08.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії №С01.195.72425, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти.
16.11.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «Сонаті» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «Сонаті» приймає належні ПАТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
В подальшому, 29.12.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №29/12-23, та останній отримав право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Позивач зазначав, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість у розмірі 52 125,50 грн. з яких: 16 967,60 грн. - заборгованість за основним боргом; 23 752,62 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 8 319,46 грн. - інфляційні втрати; 3 085,82 грн. - 3% річних, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09.03.2026 року позов ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №С01.195.72425 в розмірі 52 125,50 грн., з яких: 16 967,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 752,62 грн. - сума заборгованості за відсотками; інфляційні втрати в сумі 8 319,46 грн.; три проценти річних в сумі 3 085,82 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн. (а.с.102-104).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09.03.2026 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального права (а.с.108-109).
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на її необгрунтованість (а.с.141-145).
У відповіді на відзив ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити (а.с.147).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 10.07.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд також зазначає, що з врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, через перебування судді Сегеди С.М. і Громіка Р.Д. на навчанні в НШСУ, а також зважаючи на перебування суддів Сєвєрової Є.С. і Громіка Р.Д. у відпустці, датою ухвалення цього судового рішення є 10.07.2026 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження у даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2026 року (а.с.136-137), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.138-139). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено кредитний договір та внаслідок неналежного виконання умов договору у позичальника виникла заборгованість (а.с.102-104).
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Так, 16.08.2016 року між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії №С01.195.72425, відповідно до умов якої позичальник отримав кредитні кошти (а.с.44).

Звертаючись із даним позовом, позивач зазначав, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість у розмірі 52 125,50 грн. з яких: 16 967,60 грн. – заборгованість за основним боргом; 23 752,62 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 8 319,46 грн. – інфляційні втрати; 3 085,82 грн. - 3% річних.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься виконавчий напис № 576 від 21.04.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зі змісту якого вбачається, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» стягнуті невиплачені в строк грошові кошти на підставі Угоди № С01.195.72425 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 16.08.2016 року, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 31.07.2019 року. Запропоновано задовольнити вимоги АТ «Ідея Банк» та стягнути з ОСОБА_1 за період 31.08.2019 року по 10.03.2020 року включно у розмірі 15 121,46 грн. - основний борг; 1 1846,14 грн. – прострочений борг; 4 901,90 грн. – прострочені проценти; 813,63 грн. – строкові проценти; 1 050,00 грн. – інші штрафні санкції; 1 900,0 грн. – плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25 633,13 грн. (а.с.148-зворот).
Відомості щодо скасування у встановленому законом порядку зазначеного виконавчого напису матеріали справи не містять.
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначав, що він у судовому порядку оскаржив вказаний виконавчий напис та справа на даний час судом не розглянута.

В матеріалах справи також наявна постановою заступника Великомихайлівського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) від 16.05.2022 року ВП № 65485559, яким було повернуто стягувачу АТ «Ідея Банк» виконавчий документ – виконавчий напис № 576 від 21.04.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 25 633,13 грн. Підстава повернення – у боржника відсутнє майно, на яке можливе звернути стягнення (а.с.128).
Отже заборгованість за Угодою № С01.195.72425 від 16.08.2016 року станом на даний час відповідачем не сплачена. 

Проте, звертаючись із даним позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Угодою № С01.195.72425 від 16.08.2016 року, позивач у позовній заяві про існування чинного виконавчого напису № 576 від 21.04.2020 року не вказав, та тим самим створив штучне ініціювання «подвійного» обтяження майна, яке належить боржнику, що є неприпустимим. 

Таким чином, враховуючи існування чинного виконавчого напису, за яким з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» вже стягується заборгованість за Угодою №С01.195.72425 від 16.08.2016 року, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у позові з вищевикладених підстав.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09.03.2026 року – скасуванню, з ухваленням постанови про відмову у позові ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 369, п.4 ч.1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
ухвалив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 березня 2026 року скасувати.
Ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ: 43575686, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Судді Одеського апеляційного суду:   С.М.Сегеда 

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова