ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 500/2044/25 пров. № А/857/27905/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Боршовського Т.І., Носа С.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області, 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року (суддя – Чепенюк О.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Тернопіль, дата складання повного рішення – 13.06.2025),
в адміністративній справі №500/2044/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБС1" до Головного управління ДПС у Тернопільській області,
про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив: 

У квітні 2025 року позивач ТОВ "ВБС1" звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі – відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про опис майна у податкову заставу №7821/6/19-13-02-14 від 02.04.2025. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просив у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про опис майна ТОВ "ВБС1" у податкову заставу №7821/6/19-13-02-14 від 02.04.2025. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ТОВ "ВБС1" судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано того факту, що на день прийняття рішення про опис майна у податкову заставу №7821/6/19-00-13-02-14 від 02.04.2025 в інтегрованій картці платника податків, яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області у позивача наявний був податковий борг у розмірі 0,17 грн. Тому, рішення про опис майна у податкову заставу №7821/6/19-00-13-02-14 від 02.04.2025 залишалося чинним та скасуванню не підлягало. Тому, вважає апелянт, що рішення окружного суду від 13.06.2025 про задоволення позовних вимог прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 у справі №500/2044/25 – скасувати та винести постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
03.03.2025 ГУ ДПС у Тернопільській області прийняло податкове повідомлення-рішення №00023350407, яким застосувало до ТОВ "ВБС1" штраф розмірі 21000,00 грн за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних по податку на додану вартість.
Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення від 03.03.2025 №00023350407 до Тернопільського окружного адміністративного суду, яким ухвалою від 24.03.2025 відкрито провадження у справі №500/1473/25.
02.04.2025 ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №7821/6/19-00-13-02-14.
Позивач не погоджуючись з вищезгаданим рішенням про опис майна у податкову заставу, звернувся до суду з цим позовом. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.155, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).
З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення ( пункти 88.1, 88.2 статті 88 ПК України).
Відповідно до пункту 89.1 статті 89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (підпункт 89.1.1); у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2); у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань (підпункт 89.1.3).
Згідно пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Тобто умовою для прийняття керівником контролюючого органу (уповноваженою особою) рішення про опис майна платника податків у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом, зокрема у постановах від 17.11.2021 у справі № 160/15095/20, від 21.06.2022 у справі №240/6321/20.
Таким чином, судом першої інстанції вірно зауважено, що обов`язковими умовами, наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення права податкової застави є, зокрема те, що сума заборгованості платника податків має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що прийняттю оскаржуваного рішення про опис майна позивача у податкову заставу, передувало винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 03.03.2025 №00023350407.
Водночас позивач оскаржив вищезгадане податкове повідомлення-рішення від 03.03.2025 №00023350407 у судовому порядку. Позовна заява сформована у системі Електронний суд 16.03.2025, ухвала про відкриття провадження у справі №500/1473/25 постановлена Тернопільським окружним адміністративним судом 24.03.2025.
Статтею 56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Так, з матеріалів справи видно та не спростовано доводами апелянта те, що станом на дату прийняття ГУ ДПС у Тернопільській області оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу №7821/6/19-00-13-02-14 від 02.04.2025 грошові зобов`язання, нараховані згідно з податковим повідомленням-рішенням №00023350407 від 03.03.2025, вважалися неузгодженими і не набули статусу податкового боргу.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що на моменту прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 02.04.2025 у відповідача були відсутні підстави для опису майна позивача у податкову заставу, оскільки право податкової застави виникає з дня виникнення податкового боргу.
Щодо доводів апелянта про наявність у позивача боргу у сумі 0,17 грн, який відображений в інтегрованій картці по податку на додану вартість станом на 01.01.2025 та по дату формування інтегрованої картки 30.04.2025, то колегія суддів зауважує, що право податкової застави не виникає та не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про що вказано у пункті 89.2 статті 89 ПК України.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини, тому рішення відповідача про опис майна у податкову заставу №7821/6/19-13-02-14 від 02.04.2025 є протиправним, а позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року в адміністративній справі № 500/2044/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБС1" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | В. В. Гуляк
судді | | Т. І. Боршовський
| | С. П. Нос