Справа №345/3798/26 
Провадження № 2/345/2714/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2026 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Гапоненка Р.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
представник ТзОВ «Селфі Кредит» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2025 року між ТзОВ «Селфі Кредит» і відповідачем, було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту №2537294, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 40000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно із п.1.1 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Даний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. У зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 95199,94 грн., з яких: 39999,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42400,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, заборгованість за штрафними санкціями – 12800,00 грн.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.07.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому вказала, що не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Водночас заперечує проти заявленого розміру заборгованості та проти дострокового стягнення всієї суми кредиту, оскільки розрахунок позивача не враховує встановлену законом пільгу дружини мобілізованого військовослужбовця, неправильно розподіляє здійснені платежі, а вимогу про дострокове повернення кредиту заявлено передчасно. Згідно з договором строк кредитування становить 360 днів, а кінцевою датою повернення основної суми кредиту визначено 24.08.2026. Отже, на дату звернення до суду - 25.06.2026 - договірний строк повернення 40 000,00 грн. ще не настав. Досудова вимога позивача датована 04.06.2026, а наданий ним список поштових відправлень свідчить про відправлення листа лише 09.06.2026. Доказів вручення їй вимоги, повідомлення про вручення, трекінгу із датою одержання або іншого належного підтвердження отримання до матеріалів позову не додано. Таким чином, на момент подання позову право вимагати дострокового повернення всієї основної суми кредиту не настало, а заявлена вимога про стягнення 39 999,94 грн. тіла кредиту є передчасною.
Крім того, з 30.01.2026 на неї поширюється пільга дружини мобілізованого військовослужбовця оскільки 30.01.2026 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації 26.06.2023 та станом на 04.05.2026 продовжував проходити військову службу у Центрі спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Вважає, що з 30.01.2026 позивач не мав права нараховувати їй проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню.
За даними розрахунку позивача, станом на 29.01.2026 залишок тіла кредиту становив 39 999,95 грн., а непогашені проценти - 6 000,00 грн. Платіж 17.02.2026 у загальному розмірі 20 800,01 грн. позивач розподілив на 13 600,00 грн. процентів, 7 200,00 грн. штрафів і 0,01 грн. тіла. Після застосування законної пільги цей платіж мав бути спрямований на погашення законно нарахованих до 30.01.2026 процентів, а решта - на зменшення основної суми кредиту. Контрольний розрахунок свідчить, що після погашення 6 000,00 грн. процентів, нарахованих до виникнення пільги, не менше 14 800,01 грн. мало бути зараховано у рахунок тіла кредиту. Орієнтовний залишок основної суми за такого перерахунку мав становити 25 199,94 грн. А тому, у задоволенні позову про стягнення 95 199,94 грн. заборгованості просить відмовити повністю як необґрунтованого та передчасного. 
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якому змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 25 199,94 грн. Щодо застосування пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає, що станом на дату звернення Товариства до суду Відповідач не зверталась до Товариства із заявою про застосування пільг та не надавала документів, які б підтверджували її право на їх отримання. На адресу Товариства не надходили письмові звернення, належним чином засвідчені документи. Однак, Товариство не заперечує право Відповідача на застосування пільг після належного підтвердження відповідного статусу в суді. 
Враховуючи зазначене, необхідно здійснити перерозподіл коштів у сумі 20 800,00 грн., які були сплачені Відповідачкою, в наступному порядку: Грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. зарахувати в рахунок сплати процентів (які нараховані за період 15.01.2026р. по 29.01.2026р. включно, тобто, 15 днів * 400,00 грн. = 6000,00 грн.); Грошові кошти у розмірі 14 800,00 грн. зарахувати в рахунок дострокового повернення кредиту (тіло): (20 800,00 грн. (платіж відповідача 17.02.2026) - 6 000,00 грн. (проценти за період 15.01.2026р. по 29.01.2026р. включно) =14 800,00 грн.). Штраф у розмірі 20 000,00 грн. – Товариство не просить суд стягувати, оскільки після підтвердження права Відповідача на пільгу вони не підлягають застосуванню відповідно до пункту 15 статті 14 Закону. Таким чином, на момент звернення Товариства з позовною заявою до Відповідачки сума заборгованість за тілом кредиту становила - 39999 грн. 94 коп., однак, в ході розгляду справи в суді з урахуванням наданих Відповідачем документів, після перерозподілу сплачених раніше коштів, розмір тіла за кредитом зменшився та становить 39999,94 грн. - 14 800,00 грн. = 25199,94 грн. Таким чином, після здійсненого перерахунку залишок непогашеної основної суми кредиту становить 25 199,94 грн. 
Щодо направлення досудової вимоги, зазначає, що досудова вимога була направлена цінним листом з описом вкладення Споживачу на адресу місця реєстрації, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Проте, вважає, що відповідач діяв недобросовісно, ухилився від отримання листа, внаслідок чого поштове відправлення повернулося із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Оскільки позивачем вжито всіх залежних від нього заходів для повідомлення відповідача, обов`язок щодо досудового врегулювання спору є виконаним, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).
У відзиві на позовну заяву відповідач заявляв клопотання про витребування доказів у позивача, однак представником позивача дані докази були долучені до матеріалів справи, а тому судом встановлено, що відпала потреба в такому витребуванні.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За матеріалами справи судом встановлено, що 29.08.2025 року між ТзОВ «Селфі Кредит» і відповідачем, було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту №2537294, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 40000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно із п.1.1 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Даний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі.
Паспортом споживчого кредиту, встановлено, що Відповідачу надається кредит у сумі 40000 гривень на 360 днів, стандартна процентна ставка фіксована та становить 1 % в день,штраф 6000 гривень на 3 (третій) день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом та 1200 гривень починаючи з 4 (четвертого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом.
Відповідно до виписки з особистого рахунку Відповідача та інформації наданої ТОВ «ПЕЙТЕК» 14.05.2026 року від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» переведено грошові кошти у сумі 40000,00 гривень.
Згідно складеного позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.06.2026 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 95199,94 грн., з яких: 39999,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 42400,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, заборгованість за штрафними санкціями – 12800,00 грн.
Тобто, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України).
Згідно п. 5.1. Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.5.3. Договору, а саме у разі направлення Споживачем коштів з метою дострокового повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом (якщо відсутня інша заборгованість, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 5.6. цього Договору), проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення, тобто вважається що строк сплати таких процентів настав в момент отримання такого платежу. Якщо, після сплати Споживачем таких процентів, у Споживача залишаються несплаченими штрафи, решта коштів направляється на сплату штрафів. Залишок коштів (за наявності) направляється на дострокове повернення (частково або в повному обсязі) суми (тіла) кредиту. 
Згідно п. 3.1. Договору, встановлено, що проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”. 
Пунктом 3.4. Договору, передбачено, що розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору, зокрема не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. 
Крім того, встановлений розмір процентної ставки повністю відповідає та не перевищує законодавчих обмежень визначених ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Підпунктом 9. Пункту 4.1. договору встановлено, що товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках , передбачених в п.5.4 Договору.
Частина 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» вказує, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Судом встановлено, що досудова вимога була направлена цінним листом з описом вкладення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , що підтверджується списком №21185-01-138.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі №553/1501/15-ц, що у справі № 638/13683/15-ц встановлено, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами. У разі якщо кредитор направив споживачу вимогу про дострокове погашення кредиту і таке направлення підтверджене, то звернення кредитора до суду з позовом до споживача про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення визначеного у цій вимозі строку для її виконання не позбавляє можливості споживача виконати умови вимоги, а саме усунути порушення умов договору про надання споживчого кредиту, за умови, що на момент ухвалення рішення у справі строк виконання вимоги про дострокове повернення кредиту сплив.
А тому, суд приходить до переконання, що заперечення відповідача, що на момент подання позову право вимагати дострокового повернення всієї основної суми кредиту не настало, а заявлена вимога про стягнення 39 999,94 грн. тіла кредиту є передчасною є лише припущенням, та такою, що не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
30.01.2026 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про шлюб № 2029. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_3 ».
ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації 26.06.2023 та станом на 04.05.2026 продовжував проходити військову службу у Центрі спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується військовим квитком і довідкою військової частини № НОМЕР_2 від 04.05.2026. 
Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Суд бере до уваги уточнюючий розрахунок позивача згідно якого грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., що були сплачені відповідачкою на погашення заборгованості за кредитним договором, зараховано в рахунок сплати процентів (які нараховані за період 15.01.2026р. по 29.01.2026р. включно, тобто, 15 днів * 400,00 грн. = 6000,00 грн.). Грошові кошти у розмірі 14 800,00 грн. зарахувати в рахунок дострокового повернення кредиту (тіло): (20 800,00 грн. (платіж відповідача 17.02.2026) - 6 000,00 грн. (проценти за період 15.01.2026р. по 29.01.2026р. включно) =14 800,00 грн.). Стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 20 000,00 грн. – позивач не заявляє.
Таким чином, на момент звернення ТзОВ «Селфі Кредит» з позовною заявою до відповідачки сума заборгованість за тілом кредиту за Кредитним договором становила - 39999 грн. 94 коп., однак, враховуючи уточнюючий розрахунок, та фактично зменшення позовних вимог розмір тіла за кредитом зменшився та становить 39999,94 грн. -14 800,00 грн. = 25199,94 грн. Таким чином, після здійсненого перерахунку залишок непогашеної основної суми кредиту становить 25 199,94 грн.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. 
Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачем кредитного договору та отримання кредиту, беручи до уваги факт неналежного виконання останнім обов`язків по поверненню суми кредиту та процентів, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. А тому з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №2537294 від 29.08.2025 в сумі 25 199,94 грн., з яких: 25 199,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту.
Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (04070, м. Київ, вул.Андріївський узвіз, будинок 1А, код ЄДРПОУ 43979069) заборгованість за кредитним договором №2537294 від 29.08.2025 в сумі 25 199,94 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: