Справа № 683/202/25
Провадження № 2/444/109/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б.
секретар судового засідання Стець М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справуза позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Вонсович Михайло Михайлович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: орган опіки і піклування Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Вонсович М.М., звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: орган опіки і піклування Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області (арк. спр. 29).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2024 року справу було передано для розгляду в провадження судді Жовківського районного суду Львівської області Ясиновського Р.Б. (арк. спр. 35).

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (арк. спр. 37-38).

В обгрунтування позову представник позивача покликається на наступне.
Вказує, що 12 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис № 02. Заочним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2020 року у справі №954/1037/20 шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 залишила сім`ю та на даний час з дочкою ОСОБА_5 проживають у АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 разом зі своїми синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Діти, які проживають з позивачем перебувають на повному його утриманні та вихованні, ходять в школу за місцем проживання. Помешкання, в якому проживає сім`я, обмебльоване, є необхідна побутова техніка. В будинку чисто, охайно, затишно. Для дітей обладнано окрему кімнату, де є все необхідне для навчання відпочинку та розвитку: спальне місце, місце для книг та підготовки до уроків. Діти забезпечені усім необхідним для навчання, розвитку та відпочинку, одягом та взуттям відповідно до сезону, предметами гігієни, харчуванням, шкільним приладдям, іграшками. Зі слів ОСОБА_1 , його колишня дружина ОСОБА_2 , мати малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалий час проживає окремо в місті Жовква Львівської області, участі у вихованні та забезпеченні не приймає. Відповідно до висновку від 03 грудня 2024 року №02-01/1129 органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей виконавчого комітету міської ради у результаті обстеження умов проживання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , бесід з батьками дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що мати дітей ОСОБА_2 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, враховуючи інтереси малолітніх дітей, орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Згідно акту від 02.10.2024 №234/16-10 про встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого старостою Великочернятинського старостинського округу, про те що він проживає разом з дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 як внутрішньо переміщені особи. Батько доглядає, забезпечує дітей, піклується про виховання та навчання одноосібно. Про матір дітей ( ОСОБА_2 ) старостат не володіє інформацією. Вона ніколи не перебувала на території старостинського округу, не реєструвалася як внутрішньо переміщена особа, не піклувалася і не дбала про добробут дітей. За інформацією навчальних закладів, де навчаються діти, мама ніколи не з`являлася, не долучалася до процесу навчання і виховання дітей. Даних про місцеперебування даної особи невідоме. Також за ОСОБА_2 рахується заборгованість по аліментах на утримання дітей з 26 жовтня 2020 року по вересень 2024 року, що становить 254 335,40 грн, що підтверджується довідкою Нововоронцовського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області від 09.10.2024 №9049. 
Зважаючи на наведене просить позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 03 листопада 2025 року суд ухвалив закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 84).

Позивач ОСОБА_1 в залі суду та його представник адвокат Вонсович М.М. в судовому засіданні в режимі ВКЗ позовну заяву підтримали із підстав, наведених у такій, просили позов задовольнити. Позивач пояснив, що перебував на військовій службі двічі: в 2015 році і у 2022-2023 рр. До лютого 2020 року вони разом проживали, після чого відповідачка їх залишила і поїхала на заробітки, а під час того, коли він перебував на військовій службі, то діти були разом із його батьками. Відповідачка дітьми не опікується, він виховує їх самостійно. Пояснив, що відповідає дійсності те, що їхня дочка чотири роки проживає з відповідачкою. Зазначив, що не відповідає дійсності те, що він подав позов з метою, щоб його не мобілізували. Відповідає дійсності те, що вони з відповідачкою домовилися про те, що її позбавлять батьківських прав, а він не буде просити сплати аліментів з її боку та стягнення боргу по аліментах. Пояснив, що це йому потрібно з метою отрмати статус батька-одинака, щоб змогти прописати дітей у своєму будинку і щоб діти не несли відповідальності за відповідачку.
Представником позивача в системі «Електронний суд» до матеріалів справи долучено електронний військово-обліковий документ позивача від 04.03.2025 (арк. спр. 132).
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання 21 липня 2026 року не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву не подала. Однак у судовому засіданні 27.02.2026 відповідачка позов заперечила та суду пояснила, що у 2019 році вона поїхала на заробітки до Польщі. Діти в цей час були з батьками позивача. У серпні 2021 року повернулася в Херсонську область та проживала у Новій Каховці із своїми батьками. До дітей її чоловік не впускав. Вони приїжджали до дітей і вона може їх забрати, але позивач їх їй не дає. Аліменти стягуються на трьох дітей, хоча одна дитина проживає з нею чотири роки. Вона вважає, що позивач хоче уникнути війська. Вони з позивачем мали домовленість про те, що її позбавлять батьківських прав, а він не буде вимагати аліментів. Пояснила, що ні позивач, ні його батьки не дають змоги спілкуватися із дітьми. Вона згідна дітей забрати.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області в судовому засіданні в режимі ВКЗ зазначив, що підтримують наданий висновок органу опіки та піклування та вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.
Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачки, яка не прибула у судове засідання, однак висловила свою позицію у справі, висловлені позиції інших учасників справи, та приходить до висновку про можливість постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Допитаний в судовому засіданні син позивача та відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду пояснив, що маму він не бачив приблизно пів року, усім забезпечує його тато. Приблизно місяць тому він говорив з мамою по телефону. Вона розпитувала його як він та розказувала про себе. Мама казала, що хоче їх повернути, але він не хотів, йому комфортно жити з татом, тато хороший. Мама хотіла його забрати, він відмовився, хотів залишитися вдома. Маму він любить. Мама його не била. На запитання відповів, що мама не приймає участі у його вихованні. За мамою не скучив, хоче бути з татом. Не заперчує, щоб маму позбавили батьківських прав. Коли він хворів, то вона обіцяла, що приїде, але не приїхала.
Допитаний в судовому засіданні син позивача та відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснив, що маму він бачив давно, з нею спілкувався по телефону брата, свого телефону він не має. Коли він з нею говорив , вона кинула трубку, чи був поганий зв`язок. Мама його не била, а на канікули до мами він їхати не хотів, бо йому комфортніше з татом жити. За мамою не скучив. Розуміє, про що йде мова у судовому засіданні. Не заперечує, щоб маму позбавили батьківських справ. Коли його болів апендицит, мама казала йому, що приїде, але не приїхала і не провідала його в лікарні. Мама хотіла взяти його до себе на канікули, але він сказав, що не хоче. Мама йому нічого не передавала. Маму не любить.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 і його батьками є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_6 (відповідач), що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (арк. спр. 11).
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 і його батьками є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_6 (відповідач), що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 (арк. спр. 12).
Із копії посвідчення серія НОМЕР_3 вбачається, що таке видане 18березня 2016 року на ім`я позивача ОСОБА_1 (арк. спр. 6).
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2020 року у справі № 954/1037/20 суд ухвалив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований 12.05.2014 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №02. (арк. спр. 9-10).
Із «висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 », виданого ОСОБА_1 03.12.2024 за № 02-01/1129 виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, а саме заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Старокостянтинівської міської ради Богачуком В., вбачається, що на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей виконавчого комітету міської ради у результаті обстеження умов проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , бесід з батьками дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що мати дітей, ОСОБА_2 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, враховуючи інтереси малолітніх дітей, орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. (арк. спр. 13).
Адреса фактичного місця проживання позивача ОСОБА_1 та дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно довідок від 08.11.2023 та від 12.10.2022 відповідно про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, АДРЕСА_3 . (арк. спр. 14-16).
Із характеристики учня 5 класу Великочернятинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_3 , 2014 року народження, виданої 01.10.2024 директором школи та класним керівником, вбачається, що ОСОБА_3 навчається у Великочернятинській школі І-ІІІ ступенів з 2022 року. Забезпечений безкоштовним гарячим харчуванням. Сім`я має статус ВПО та УБД, проживає на території Великочернятинського старостинського округу. Учень має середній рівень знань з базових предметів. Належить до категорії учнів, які не повною мірою використовують свої можливості та здібності. Хлопець має розвинуту довільну увагу, проте не вміє її розподіляти, часто відволікається. Вільно переключається із одного виду діяльності на інший. Має гарну слухову та зорову пам`ять, при бажанні програмовий матеріал засвоює добре, проте відтворює його при допомозі вчителя. Домашні завдання виконує, але не регулярно. Уроки відвідує постійно, шкільні заняття без поважної причини не пропускає. До виконання доручень завжди ставиться сумлінно, охоче бере участь у громадському житті класу. Хлопчик скромний, товариський, врівноважений. Конфліктності не проявляє. Його адаптація у новому класному колективі пройшла швидко. Батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у його шкільних справах, активно співпрацює із класним керівником. Дитина забезпечена необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям. Мама ОСОБА_3 жодного разу не контактувала з класним керівником сина, з батьківським комітетом класу та адміністрацією школи. (арк. спр. 17).
Із характеристики учня 1 класу Великочернятинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_4 , 2017 року народження, виданої 01.10.2024 директором школи та класним керівником, вбачається, що ОСОБА_4 навчається у 1 класі Великочернятинської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01 вересня 2024 року. Забезпечений безкоштовним гарячим харчуванням. Сім`я має статус ВПО та УБД, проживає на території Великочернятинського старостинського округу. Зарекомендував себе як жвавий, комунікабельний, допитливий учень. Має гарну слухову та зорову пам`ять, програмовий матеріал засвоює добре. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями класу та школи. Батько, ОСОБА_1 , піклується про сина. Забезпечує всім необхідним шкільним приладдям, цікавиться навчанням та проведенням дозвілля дитини. Тато постійно йде на контакт з вчителями та адміністрацією школи. (арк. спр. 18).
Із акту про встановлення фактичного місця проживання, виданого старостою Великочернятинського старостинського округу Оксаною ДЗЮМ за № 234/16-10 від «02» жовтня 2024 року, затвердженого рішенням міської ради 09 липня 2021 року № 16/6/V III, вбачається, що акт складений в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проживає на території Великочернятинського старостинського округу за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщені особи. Від часу заселення по даний час вони проживають у такому ж складі. Батько доглядає, забезпечує дітей, піклується про виховання та навчання одноосібно. Про матір дітей ( ОСОБА_2 , 1992 р.н.) старостат не володіє інформацією. Вона ніколи не перебувала на території старостинського округу, не реєструвалася як внутрішньо переміщена особа, не піклувалася і не дбала про добробут дітей. За інформацією навчальних закладів, де навчаються діти, мама ніколи не з`являлася, не долучалася до процесу навчання і виховання дітей. Дані про місцеперебування даної особи невідомі. (арк. спр. 19).
Із копії довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої 09.10.2024 за № 9019 Нововоронцовським відділом ДВС у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса), вбачається, що така видана гр. ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_10, відкритого 19.11.2020, про виконання судового наказу № 954/1036/20 від 13.11.2020 стягнути з ОСОБА_2 12 10.1992 р.н на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.10.2020 і до повноліття, що пред`явлено до примусового виконання 19.11.2020, станом на 01.10.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 254335,40 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки. (арк. спр. 20).
Наведений розмір заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим головнимм державним виконавцем (арк. спр. 21).
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина 1 статті 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).
Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18).
Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 (справа №753/2025/19) дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання.
Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.
Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Суду не надано доказів, що до відповідачки були застосовані будь-які засоби попередження та впливу. Так, немає жодних документально підтверджених відомостей, що з відповідачкою уповноважені служби або представник навчального закладу проводили роз`яснюючі бесіди про необхідність змінити свою поведінку, або їй направлялись відповідні листи тощо. Натомість в судовому засіданні відповідач заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав стосовно своїх синів, та виявляє бажання спілкуватись із ними, зазначаючи причину по якій вона не спілкувалася із синами - це те, що позивач чинив перешкоди у її спілкуванні із дітьми.
У справі відсутні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, докази, що відповідачці раніше виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і її поведінка була предметом розгляду компетентних органів.
Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновок та рішення органу опіки та піклування є дорадчим і не може розцінюватись судом як вказівка для відповідного судового рішення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що наданий виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області «висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 », недостатньо мотивований щодо позбавлення відповідачки батьківських прав з урахуванням дотримання перш за все інтересів дітей, і тому суд не погоджується з таким висновком.
Також суд вважає, що висновки про відсутність зацікавленості щодо здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку дітей та відсутності у відповідачки бажання спілкуватись з ними є суперечливими з огляду на пояснення учасників справи.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).
Докази, які були надані позивачем, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідачки такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно її дітей .
Суд не вбачає достатніх підстав вважати, що недостатнє спілкування матері із синами пов`язане з суто винними, злісними, умисними її діями .
Суд звертає увагу на висновок у справі "Mandet c. France", в якій 11 років бездіяльності батька не розглядалась Європейським судом як обставина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Навпаки, суд зазначив, що існує потенційна вигода майбутніх дитячо-батьківських відносин, оскільки поновлення цього зв`язку надає дитині можливість отримати більше, ніж втратити.
У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дітей, інтереси яких превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. У цій ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне невиконання відповідачкою своїх обов`язків.
Суд дійшов висновку, що наразі позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ, є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.
Проте встановлені судом обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд звертає увагу, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22, від 09 червня 2023 року в справі № 591/6037/21, постанови Верховного Суду від 04 грудня 2024 року в справі № 133/747/23).
Керуючись ст. ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 , виданий Нововоронцовським РВ УМВС України в Херсонській області 12 березня 1999 року, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання згідно довідки від 08.11.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , телефони: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )
Представник позивача: адвокат Вонсович Михайло Михайлович (адреса: вулиця Миру, 15, офіс 6, місто Старокостянтинів, Хмельницька область, РНОКПП НОМЕР_7 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , має зареєстрований електронний кабінет в системі "Електронний суд")
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , УНЗР НОМЕР_11, паспорт громадянина України НОМЕР_9 , виданий 20 травня 2014 року Нововоронцовським РВ УМВС України в Херсонській області, відповідно до відповіді з ЄДДР зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстроване місце проживання згідно довідки від 15.05.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_5 )
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (адреса: вул. Острозького, 70., м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100, тел: (03854) 3-23-22, електронна пошта: sud_star@ukr.net, ЄДРПОУ 04060766).
Повне судове рішення складено 03.08.2026.

Суддя        Ясиновський Р. Б.