18 серпня 2026 року

Справа № 646/9913/26 
Провадження № 2/646/5733/2026 
У Х В А Л А

18.08.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1  про забезпечення позову у цивільній справі № 646/9913/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апикас» про припинення прав інтелектуальної власності на промисловий зразок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Латек», 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.08.2026 року звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив заборонити ТОВ «Апикас» використовувати промисловий зразок «Револьвер гладкоствольний SAFARI MOD. 820G», захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15.01.2007 року, всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», а саме виготовляти вироби із застосуванням вказаного зареєстрованого промислового зразка чи з використанням всієї сукупності суттєвих ознак цього промислового зразка, застосувати такі вироби, пропонувати їх для продажу, в тому числі через Інтернет, продавати, імпортувати (ввозити), експортувати (вивозити) та іншим чином вводити їх в цивільний оборот або зберігати такі вироби в зазначених цілях; зобов`язати ТОВ «Апикас» вчинити дії щодо вилучення з веб-сайту в мережі «Інтернет» за посиланням: https://zbroia.com.ua/ відомостей про пропозицію щодо продажу виробів виготовлених з використанням зареєстрованого промислового зразка чи з використанням всієї сукупності суттєвих ознак зареєстрованого промислового зразка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15.01.2007 року; зобов`язати ТОВ «Апикас» вилучити з цивільного обороту товари, виготовлені або введені у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності ОСОБА_1 на промисловий зразок « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15.01.2007 року, та знищити такі товари за рахунок ТОВ «Апикас».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовну заяву 10.08.2026 року передано для розгляду судді Глобі М.М.

Ухвалою суду від 12.08.2026 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Крім того, 10.08.2026 року ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити ТОВ «Апикас» вчиняти дії щодо здійснення нових пропозицій для продажу виробів, виготовлених з використанням зареєстрованого промислового зразка чи з використанням всієї сукупності суттєвих ознак зареєстрованого промислового зразка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15.01.2007 року, в тому числі через Інтернет; заборонити ТОВ «Апикас» вчиняти дії щодо продажу (реалізації) товарів, виготовлених з використанням зареєстрованого промислового зразка чи з використанням всієї сукупності суттєвих ознак зареєстрованого промислового зразка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15 січня 2007 року, а саме будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, та операції з безоплатного надання товарів, а також передавати такі товари будь-яким третім особам для реалізації.

Ухвалою суду від 12.08.2026 року вказана заява про забезпечення позову прийнята до провадження.

Враховуючи, що розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом встановлено, що предметом позову в даній цивільній справі заявлено про заборону ТОВ «Апикас» використовувати промисловий зразок «Револьвер гладкоствольний SAFARI MOD. 820G», захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15 січня 2007 року, всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», а саме виготовляти вироби із застосуванням вказаного зареєстрованого промислового зразка чи з використанням всієї сукупності суттєвих ознак цього промислового зразка, застосувати такі вироби, пропонувати їх для продажу, в тому числі через Інтернет, продавати, імпортувати (ввозити), експортувати (вивозити) та іншим чином вводити їх в цивільний оборот або зберігати такі вироби в зазначених цілях; зобов`язання ТОВ «Апикас» вчинити дії щодо вилучення з веб-сайту в мережі «Інтернет» за посиланням: https://zbroia.com.ua/ відомостей про пропозицію щодо продажу виробів виготовлених з використанням зареєстрованого промислового зразка чи з використанням всієї сукупності суттєвих ознак зареєстрованого промислового зразка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15 січня 2007 року; зобов`язання ТОВ «Апикас» вилучити з цивільного обороту товари, виготовлені або введені у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності на промисловий зразок « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений патентом на промисловий зразок № 13387 від 15 січня 2007 року, та знищити такі товари за рахунок ТОВ «Апикас».

Зміст позовних вимог спрямований на повне припинення можливих порушень прав інтелектуальної власності ОСОБА_1 на конкретний та визначений об`єкт права інтелектуальної власності.

Суд вважає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову за змістом є тотожними позовним вимогам з урахуванням спеціального законодавства у сфері інтелектуальної власності.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, а тому, оцінюючи рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вищезазначений ним спосіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 153, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову у цивільній справі № 646/9913/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апикас» про припинення прав інтелектуальної власності на промисловий зразок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Латек» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя