26.08.2026
Справа № 639/7800/26
Провадження № 1-кп/639/440/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026226250000129 від 26.06.2026 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця д. Іванівка Красноярського краю рф, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 НГУ у військовому званні солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
-31.07.2026 року Шевченківським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (вирок не набрав законної сили);
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби, зарахованим наказом командира НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.03.2026 №80 для проходження військової служби за мобілізацією, призначеним на посаду розвідника – оператора 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено – метадон, без мети збуту, 15.06.2026, в невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи поблизу військового шпиталю за адресою: м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2, виявив блістер із десятьма пігулками з написом «Метадон-ЗН». Виявлений блістер він забрав із собою, тобто незаконно придбав та в подальшому незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту. Продовжуючи протиправну діяльність ОСОБА_3 частину придбаного ним за вищезазначених обставин наркотичного засобу у кількості трьох пігулок вжив, а частину, що залишилась, продовжив незаконно зберігати у своїх речах для подальшого власного вживання, без мети збуту.
Протиправні дії ОСОБА_3 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаного наркотичного засобу були припинені дізнавачем, який у складі СОГ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 25.06.2026, у період часу з 19 год. 36 хв. до 20 год. 22 хв., поблизу будинку за адресою: м Харків, вул. Врубеля, буд. 43А, в присутності двох понятих виявив та вилучив у ОСОБА_3 7 (сім) пігулок в блістері з написом «Метадон-ЗН», які відповідно до висновку експерту від 06.07.2026 №СЕ-19/121-26/18895-НЗПРАП містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон. Маса метадону становить 0,1752 г.
Отже, ОСОБА_3 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.
Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого  ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий 31.07.2026 року Шевченківським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (вирок не набрав законної сили), є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 НГУ у військовому званні солдат, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності немає, неодружений, немає будь-яких осіб на утриманні, зареєстрований, має постійне місце мешкання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Санкція ч.1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності – один епізод, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст. 309 КК України, оскільки менш суворі види покарання у виді штрафу, виправних робіт та пробаційного нагляду не будуть дієвими та не зможуть забезпечити досягнення його мети. 
З відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 не є інвалідом першої або другої групи, не є особою, яка досягла пенсійного віку, а також військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час, можливе без реального відбування покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім цього, вироком Шевченківського районного суду м. Полтави від 31.07.2026 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
На теперішній час вказаний вирок не набрав законної сили.
Інкримінований кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 15.06.2026 року, тобто до постановлення попереднього вироку Шевченківського районного суду м. Полтави від 31.07.2026 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Об`єднана палата Верховного суду у постанові від 01.06.2020 по справі 766/38/17 зробила такі висновки щодо застосування норм права: «При призначенні того, які з правил остаточно призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, якщо злочин, за яким засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів).
Крім того, Об`єднана палата ККС Верховного Суду, в своїх висновках, зроблених у постанові від 23 вересня 2019 року у провадженні № 51-2631 км19 (справа № 199/1496/17) зауважила, що, якщо особою, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч.4 ст.70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст.75 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, до засудження його за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Полтави від 31.07.2026, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов не заявлено, запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Полтави від 31.07.2026 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, у разі зміни місця служби - командира іншої військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби - контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_3 згідно ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:  
-один спеціальний пакет №6652790, в якому зберігається наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон, загальною масою 0,1752 грам, один спеціальний пакет №6652083, в якому зберігається 2 блістера пігулок з написом «Прегадол» у кількості 17 капсул, один спеціальний пакет №6652799, в якому зберігається 2 блістера пігулок з написом «Лірика» у кількості 35 капсул та 10 капсул розписом, які перебувають в камері зберігання УЛМТЗ ГУНП в Харківській області – знищити (к/п а.с. 37, 48, 60);
- DVD – диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження – залишити зберігати там же (к/п а.с.83).
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 8664 (вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 48 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (к/п а.с. 37, 45, 57).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1