Справа № 474/83/26
Провадження № 2/474/263/26

РІШЕННЯ
Іменем України

21.07.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.
представниці позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:

09.02.2026р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 101172900 від 07.11.2023р. у розмірі 36 507 грн. 50 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.11.2023р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Мілоан" був укладений договір про споживчий кредит № 101172900 у вигляді електронного документу у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію", "Про електронні документи та електронний документообіг", підписаний зі сторони відповідачки шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ "Мілоан" та відповідачкою не був би укладений. Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу шляхом безготівкового переказу були перераховані кошти на рахунок платіжної карти зареєстрованої нею в особистому кабінеті. Згідно з умовами договору № 101172900 відповідачка отримала 10 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 
26.03.2024р. між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладений Договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги та позивач набув статусу нового кредитора і отримав право грошової вимоги до боржників, у т.ч. і за кредитним договором № 101172900, що укладений між ТОВ "Мілоан" та відповідачкою.
Сума заборгованості відповідачки відповідно до виписки з особового рахунку становить 36 507 грн. 05 коп., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 10 000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 25 807 грн. 05 коп.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 700 грн. 00 коп.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. 
20.04.2026р. від імені відповідачки на офіційну електронну адресу суду надійшли відзив на позовну заяву від 18.04.2026р. та відзив на позовну заяву від 19.04.2026р., які, згідно з актом головного спеціаліста по Врадіївському районному суді Кошляка І.І. надійшли у вигляді документа в електронній формі та були відправлені з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не скріплені електронним цифровим підписом, а саме відсутні файли (один файл, окремі файли або архів із даними і підписом), з огляду на що такі не беруться судом до уваги.
22.06.2026р. представниця відповідачки ОСОБА_2 подала до суду додаткові пояснення по справі, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача) або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Водночас із п. 10 кредитного договору, який має назву «реквізити», вбачається відсутність електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір № 101172900 від 07.11.2023р. (індивідуальна частина), як і графік розрахунків до нього та Анкета-заява на кредит не містять підпису відповідача. Докази використання чи накладення електронного підпису в матеріалах справи відсутні. Додані ж до позову документи подані лише у вигляді сканованої копії та не містять електронних підписів кредитодавця та позичальника або будь яких даних, які б свідчили про волевиявлення прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення кредитних договорів відповідачем. В даному випаду це лише текст, який складений позивачем одноособово, а тому, в розрізі зазначених вище процесуальних норм стосовно достовірності доказів, дані документи мають бути визнані судом неналежними доказами укладання кредитного договору. Позивачем до позовної заяви не долучено жодних належних доказів на підтвердження достовірності, цілісності та незмінюваності кредитного договору № 101172900 від 07.11.2023р., у зв`язку із чим відсутня можливість встановити чи саме ці відсотки погодили сторони, як і перевірити правильність їх нарахування. Разом з тим, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не надало суду належних та допустимих доказів надсилання ОСОБА_1 електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" надало довідку ТОВ "Мілоан" про ідентифікацію, яка начебто підтверджує ідентифікацію ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору № 101172900 від 07.11.2023р. Проте, надана довідка була сформована попереднім кредитодавцем ТОВ "Мілоан" і не може вважатись безспірним доказом проведення ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору. Позивачем не надано жодного доказу направлення одноразового ідентифікатора "677550" відповідачеві (наприклад, довідки від мобільного оператора та/або направлення одноразового ідентифікатора на електронну пошту відповідача та/або у будь-який інший належний спосіб), не надано доказів використання відповідачем вказаного одноразового ідентифікатора. Таким чином, оскільки кредитний договір № 101172900 від 07.11.2023р. не містить електронного підпису ОСОБА_1 , вказане свідчить про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору.
Позивач надає Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, однак вони не містять підпису позичальника, а тому самі по собі такі Правила не можуть оцінюватись судом як договір приєднання та породжувати передбаченими цими правилами права і обов`язки для відповідача. Слід звернути увагу і на те, що визначення умов пролонгації згідно наведених умов договору, обумовлено врахуванням вимог розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті товариства, доказів підписання яких позичальником, у справі немає. Посилання на вказані Правила, в розрізі пролонгації кредитного договору, є безпідставним, оскільки вони не містять підпису позичальника. 
Зазначає, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору № 101172900 від 07.11.2023р. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір. На підтвердження надання грошових коштів у кредит, відповідно до умов кредитного договору № 101172900 від 07.11.2023р., позивач надав платіжне доручення №76043974 від 07.11.2023р про перерахування грошових коштів у сумі 10 000 грн. на картку НОМЕР_5. Вказаний документ не є належним доказом для підтвердження факту надання кредитором і, відповідно, отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов кредитного договору №101172900 від 07.11.2023р. Даний документ не містить в собі інформації та доказів приналежності платіжної картки "НОМЕР_2" саме відповідачу, а не іншій особі. Станом на листопад 2023р. діяв Закон України "Про платіжні послуги", який набрав чинності 01.08.2021р., і який не містив поняття "платіжне доручення". Станом на грудень 2023 року "Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг", затверджена постановою НБУ №163 від 29.07.2022р. також не містила поняття "платіжне доручення" за станом на листопад 2023р. первісний кредитор, якщо він дійсно виконав обов`язок з перерахування коштів, мав можливість отримати від надавача платіжної послуги інформацію про виконання платіжної операції згідно доручення (платіжної інструкції відповідно до вимог закону) від 07.11.2023р. і був зобов`язаний згідно умов договору відступлення права вимоги і ст. 517 ЦК України передати таку інформацію новому кредитору (позивачу у справі), проте такі докази у справі відсутні. Оцінюючи наданий у справу документ - платіжне доручення № 76043974 від 07.11.2023р., зауважує, що відповідно до закону платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача, і відповідно до додатку № 2 до "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004р. (у редакції до 01 серпня 2021 року), цей розрахунковий документ має містити (у нижньому правому кутку) обов`язковий реквізит відмітка "проведено банком/дата/ підпис банку". Долучена до позову копія платіжного доручення № 114624359 від 07.11.2023р такої відмітки не містить. Отже, не є належним (ст. 77 ЦПК України) і достатнім (ст. 80 ЦПК України) доказом платіжне доручення (єдиний доказ) на підтвердження виконання обов`язку первинного кредитора з надання коштів за укладеним кредитним договором. Належним підтвердженням банківської операції від 07.11.2023р. могла бути виписка по особовому (картковому) рахунку, яка не була надана суду. Таким чином, долучене представником позивача до матеріалів справи платіжне доручення є фактично розпорядженням ТОВ "МІЛОАН" на користь надавача платіжних послуг для здійснення переказу коштів. Сам по собі факт складання або подання платіжного доручення, ще не є підтвердженням, що гроші зараховані на рахунок отримувача. 
Жодних належних доказів, які підтверджують видачу кредитних коштів позичальнику (первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність") за кредитним договором від кредитора до позовної заяви долучено не було. На підтвердження боргу позивач надав розрахунок заборгованості, складений кредитором. В свою чергу, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Наданий позивачем документ розрахунку кредитної заборгованості не підтверджений належними, в розумінні чинного законодавства, доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.
Згідно з п. 1.5.1 договору № 101172900 від 07.11.2023р., комісія за надання кредиту - 700 грн. Водночас, наявність такої комісії з огляду на положення Закону України "Про споживче кредитування" та положення п. 1.5.1. договору № 101172900 від 07.11.202р. щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", який вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Нарахування відсотків в розмірі більше 50% тіла кредиту відповідач вважає незаконним та таким, що порушує вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно із ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Анкетою-заявою на кредит № 101172900 передбачені наступні умови кредитного договору: погодженні умови кредитування - строк кредиту: 15 днів. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позиковими коштами припиняється після спливу визначеного цим договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У справі, що розглядається, в наданому позивачем примірнику договору обумовлено пільговий період сплати відсотків - 15 днів та поточний - 90 днів. Жодних доказів, що відбулась пролонгація по кредитному договору, відповідно до його умов, позивач не надав і матеріали справи таких відомостей не містять. Відповідач не вчиняв жодних дій, що свідчили би про його намір пролонгувати строк дії кредитного договору, а позивач відповідних доказів не надав. Таким чином, за вказаним договором позики проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів. 
В своїй позовні заяві позивач посилається на те, що між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено Договір відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024р. На підставі цього позивач, стверджує, що нього перейшло право вимоги за кредитним Договором № 101172900 від 07.11.2023р. Водночас цей договір факторингу не містить інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містить даних про особу боржника, відомостей щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів. Позивач не надав суду належним чином засвідчений витяг з оригінального Реєстру Боржників, де зазначено інформацію про відповідача - ОСОБА_1 .
Вартість правничої допомоги в сумі 8 000 грн. з огляду на малозначність справи та складність написання процесуального документу є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.
Представник позивача Усенко М.І. в судові засідання 06.04.2026р., 17.06.2026р. та 13.07.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви просив розглядати позовну заяву за його відсутності, задовольнити вимоги в повному обсязі.
Відповідачка в судові засідання 06.04.2026р., 17.06.2026р. та 13.07.2026р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи.
Представниця відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні 13.07.2026р. позов не визнала, з підстав викладених у додаткових поясненнях.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі доказами.
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 16 год. 30 хв. 21.07.2026р.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
07.11.2023р. на сайті tengo.ua ОСОБА_1 створила Анкету-заяву на кредит № 101172900, в якій виявила бажання на отримання кредиту у сумі 10 000 грн. 00 коп. на строк 15 днів, з кінцевою датою повернення кредиту - 22.11.2023р. У ній же зазначено суму до повернення 12 125 грн. 00 коп. та складові сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 700 грн. 00 коп. (7% від суми кредиту за договором) та проценти за користування кредитом 1 425 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 0,95% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. А також міститься перелік дій щодо процесу оформлення та розгляду заяви, а саме за 07.11.2023р. у погодинному розрізі: о 12:33:49 - заповнення заяви; о 12:34:13 - автоматична перевірка; о 12:34:29 - перевірка у БКІ; о 12:34:33 - скоринг; о 12:34:34 - перевірка у БКІ; о 12:34:37 - скоринг; о 12:34:39 - підписання паспорту кредиту; о 12:35:04 - підписання договору та о 12:35:20 - оброблено.
Рішенням товариства від 07.11.2023р. - заявка погоджена, про що наявні відмітки у заявці. Погоджені умови кредитування по заявці № 101172900: погоджена сума - 10 000 грн., погоджений строк - 15 днів, комісія за надання кредиту - 7.00% одноразово; ставка процентів - 0,95% за кожен день користування.
07.11.2023р. об 11 год 35 хв. ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 677550 (про що наявна відмітка у правому верхньому куті на аркуші 1 договору про споживчий кредит) підписано Договір про споживчий кредит № 101172900 укладений між нею та ТОВ "Мілоан", відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику гротові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн. Кредит надається строком на 105 днів з 07.11.2023р., і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період - 15 днів з дати видачі кредиту до 22.11.2023р., поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 20.02.2024р. (дата остаточного погашення заборгованості). Загальні витрати позичальника за пільговий період 2 125 грн. 00 коп. в грошовому виразі та 10771.00% річних у процентному значенні, та загальні витрати позичальника за кредитом (за ввесь строк кредитування) - 33 625 грн. 00 коп. (16 643% річних). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 12 125 грн 00 коп. Орієнтована вартість кредиту для позичальника за ввесь строк кредитування - 43 625 грн. 50 коп. Всі трати розраховані з припущення, що кредитний договір залишиться чинним та позичальник виконає свої обов`язки у строки визначені в договорі. Комісія за надання кредиту - 700 грн. 00 коп. (7.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1 425 грн. 00 коп. (0.95% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 31 500 грн. 00 коп. (3,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду) (п.п. 1.1-1.5.3 розд. 1 договору № 101172900).
Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування ним у розмірах визначених п.п. 1.5.1-1.5.3 договору в один із термінів вказаних у п. 1.4 договору. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 договору він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за ставкою у п. 1.5.2, в сумі та на умовах визначених п. 2.3. договору. Нарахування процентів здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з врахуванням особливостей у п. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування (окрім випадків застосування акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій), що погоджено у п.п. 2.2-2.2.3 розд. 2 договору № 101172900.
Пролонгація строку кредитування визначена у п.п. 2.3.1, 2.3.2 п. 2.3 договору № 101172900. Позичальник має право неодноразово продовжувати/поновлювати пільговий період та строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду, збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці викладеній у цьому ж пункті договору, в якій зазначені "строк продовження, днів" та "ставка, комісії", а саме: 3 дні продовження - 3%, 7 днів продовження - 6%; 15 днів продовження - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору (пп. 2.3.1 п. 2.3 договору № 101172900).
Після вибору доступних умов пролонгацій або поновлення пільгового періоду позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення з застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або в смс повідомленні та здійснити платіж передбачений п. 2.3. договору. Після здійснення позичальником зазначеного платежу умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються в особистому кабінеті позичальника. Виконання позичальником лише частини дій передбачених цим абзацом не призводить до пролонгації (п.п. 2.3.2 п. 2.3 договору № 101172900).
Відповідно до п.п. 2.4.1-2.4.2 п. 2 договору № 101172900 погоджено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.п. 3.2.5, 3.2.6 договору.
У пункті 2.1 розд. 2 кредитного договору № 101172900 передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_2 .
Право відступлення вимоги за цим кредитним договором передбачено у п.п. 3.2.6 розд. 3 договору № 101172900.
Згідно п. 4.1 розд. 4 кредитного договору № 101172900 погоджено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, процентів та інших платежів позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості) з врахуванням пролонгацій, зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення та не може бути більшою 15% від суми простроченого платежу.
У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець починаючи з наступного дня за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості) з врахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України (п.4.2 розд. 4 договору № 101172900).
Відповідно до п.п. 6.1 та 6.2 розд. 6 кредитного договору № 101172900, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або мобільний додаток. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення договір розміщується в особистому кабінеті позичальника/ направляється на електронну пошту чи іншими каналами зв`язку. 
Згідно п. 7.1 розд. 7 кредитного договору № 101172900 - договір з додатками №1, №2, №3 та Правилами, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. 
Строк дії договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) згідно п.п. 1.3, 1.4 договору (п. 7.1 розд. 7 кредитного договору № 101172900).
У додатку № 1 до кредитного договору № 101172900 "Графіку платежів" визначені дати видачі кредиту/платежу починаючи з 07.11.2023р. до 20.02.2024р., кількість днів у розрахунковому періоді - 105, розмір платежу та його складові, реальна річна процентна ставка - 16 643% та загальна вартість кредиту - 43 625 грн. 00 коп.
Додатком № 2 до кредитного договору № 101172900 є "Заявка на отримання кредиту № 101172900" та Додатком № 3 - "Додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором".
У Довідці б/н від 10.09.2025р. ТОВ "Мілоан" щодо ОСОБА_1 зазначено, що Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відомості про одноразовий ідентифікатор наступні: одноразовий ідентифікатор 677550, дата та час відправки 07.11.2023р. о 11:35:20, номер телефону, на який відправлено НОМЕР_3.
Відповідно до копії платіжного доручення № 76043974 від 07.11.2023р. ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок отримувача Гожак І.М. № НОМЕР_2 кошти в сумі 10 000 грн. з визначенням призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ "Мілоан" згідно договору № 101172900.
У розрахунку заборгованості виготовленому ТОВ "Мілоан" за кредитним договором № 101172900 за період з 07.11.2023р. до 20.02.2024р. вбачається, що проценти нараховані за 105 календарних днів: 1) за ставкою 0,95% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним протягом пільгового періоду згідно п.п. 1.5.2 кредитного договору, з 08.11.2023р. до 22.11.2023р.; 2) за ставкою 3,5% (зменшеної з 07.01.2024р. до 2,3% в день) з 23.11.2023р. до 20.02.2024р. від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним у межах поточного періоду, згідно п.1.6, 1.3.2 кредитного договору. Комісія за видачу кредиту нарахованої одноразово в момент видачі кредиту 700 грн. В період кредитування відповідачкою платежі на погашення заборгованості не вчинялися. 
26.03.2024р. між ТОВ "Мілоан" та позивачем укладено Договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредиторові права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах. Право вимоги - право грошової вимоги до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла або виникне на підставі укладених між кредитором та боржниками кредитних договорів. Право вимоги переходить до нового кредитора у день здійснення фінансування в повному обсязі у сумі вказаній у п. 7.1 договору.
26.03.2024р. між сторонами договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників та проведено фінансування за цим же договором відступлення прав вимоги, про що також надано платіжну інструкцію 407 від 26.03.2024р. у сумі, що погоджена сторонами у п. 7.1. договору відступлення права вимоги.
04.02.2025р. між сторонами договору № 106-МЛ/Т укладено Додаткову угоду № 1 якою вони внесли зміни в Додаток № 1 до договору (форму реєстру боржників) та виклали його в новій редакції.
Згідно Витягу від 10.09.2025р. з Реєстру боржників до договору № 106-МЛ/Т у редакції додаткової угоди № 1 від 04.02.2025р., у ньому під порядковим № 2342 значиться боржниця ОСОБА_1 , договір кредиту № 101172900, сума боргу на момент відступлення права вимоги 36 507 грн. 05 коп., з них: залишок заборгованості по кредиту 10 000 грн., залишок по відсоткам 25 807 грн. 05 коп., залишок комісії - 700 грн. 00 коп.
У виписці з особового рахунку за кредитним договором № 101172900 виготовленої ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" станом на 28.01.2026р. вбачається, що заборгованість відповідача на кінець періоду 36 507 грн. 05 коп., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 10 00 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 25 807 грн. 05 коп.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 700 грн. 00 коп. Платежі на погашення боргу не вчинялися.
01.07.2025р. між Адвокатським об`єднанням "Апологет" та позивачем укладено договір № 0107 про надання правової (правничої) допомоги відповідно до якого (розд. 1 та 2) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту, представляти його інтереси в судах загальної юрисдикції, надавати від його імені заяви, та інше. Порядок розрахунків визначаються додатком № 1 до договору. Детальна інформація про справу, обсяг послуг та їх ціна вказуються у Акті наданих послуг. Вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу - 8 000 грн, без ПДВ.
У Акті № Д/15012 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 28.01.2026р. сторонами підтверджено факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг згідно договору № 0107 від 01.07.2025р: боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 101172900. Сума наданих послуг 8 000 грн.
Відповідно до Детального опису наданих послуг від 28.01.2026р. до договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги та Акту № Д/15012 виконавцем надано клієнту наступні послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 : усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості - 30хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год., погодження правової позиції - 30хв., складання позовної заяви - 3 год. 30 хв., подання позовної заяви до суду - 1 шт. Всього витрачено часу 6 год. 30 хв.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідачки порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VIII).
У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VIII зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону № 675-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Відповідно до ст.СТ. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що "принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс".
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К." та інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри".
Верховний Суд у постанові від 30.11.2022р. у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком позичальника, а не позивача.
Стороною позивача доведено обставини укладення між відповідачкою та ТОВ "Мілоан" кредитного договору та отримання відповідачкою грошових коштів згідно умов цього кредитного договору, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Зокрема 07.11.2023р. об 11 год 35 хв. ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 677550 (про що наявна відмітка у правому верхньому куті на аркуші 1 договору про споживчий кредит) підписано Договір про споживчий кредит № 101172900 укладений між нею та ТОВ "Мілоан".
Відповідно до п.п. 6.1 та 6.2 розд. 6 кредитного договору № 101172900, технологія укладення кредитного договору наступна. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або мобільний додаток. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення договір розміщується в особистому кабінеті позичальника/ направляється на електронну пошту чи іншими каналами зв`язку.
У розділі 5 кредитного договору позичальниця ОСОБА_1 запевнила, зокрема, що до укладення договору ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала у письмовому вигляді паспорт споживчого кредиту та інформацію передбачену ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", та ст. 12 Законі Україні "про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, порядок укладення електронного кредитного договору побудований таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами, на яких бажає укласти електронний кредитний, позичальник не міг перейти до наступного етапу підписання правочину.
У Довідці б/н від 10.09.2025р. ТОВ "Мілоан" щодо ОСОБА_1 зазначено, що Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відомості про одноразовий ідентифікатор наступні: одноразовий ідентифікатор 677550, дата та час відправки 07.11.2023р. о 11:35:20, номер телефону, на який відправлено НОМЕР_3.
При цьому номер телефону НОМЕР_3 на який було направлено одноразовий ідентифікатор для підписання договору та який був зазначений позичальницею ОСОБА_1 у Анкеті-заяві на кредит та кредитному договорі відповідає номеру телефону відповідачки вказаному нею як належного їй у відзиві на позов від 19.04.2026р. та у додаткових поясненнях наданих представницею відповідачки.
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Доводи сторони відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитного договору, не заслуговують на увагу, оскільки за нормами Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. 
Оскільки без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений сторонами, то цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора стороною відповідача не надано.
Що спростовує заперечення відповідачки про не укладення нею договору мікрокредиту.
На підтвердження обставини надання коштів кредиту відповідачці стороною позивача до матеріалів справи надано платіжне доручення № 76043974 від 07.11.2023р.
Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів за кредитним договором сторона відповідача не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, зокрема виписки з власного банківського рахунку, доступ до якої має як клієнт банку-емітента платіжної картки АТ КБ "ПриватБанк", або довідки про відсутність такого рахунку з електронним платіжним засобом НОМЕР_2 на момент укладення договору та перерахування коштів.
Така процесуальна поведінка сторони відповідача не відповідає принципам добросовісності, відкритості та поваги до інших учасників процесу і суду. Вона не спрямована на сприяння суду у своєчасному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи й справедливому вирішенні спору, а свідчить про намагання уникнути виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.
Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про доведеність факту укладення електронного кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів, не належного виконання нею взятих не себе зобов`язань за кредитним договором щодо їх повернення у передбачені в договорах строки, як і нарахованих процентів та одноразової комісії за надання кредиту, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.
Відповідно до п. 62 Постанови "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України" № 75 від 04.07.2018р. визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Статтею 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.
Згідно п. 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
Відповідно до ст. 62 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" визначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду.
Таким чином, виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом.
Окрім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про платіжні послуги" № 1591-ІХ від 30.06.2021р. до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.
Частиною 3 ст. 10 цього закону встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.
Тому такий доказ, як виписка з рахунку позичальника на підтвердження отримання кредитних коштів, позивач об`єктивно позбавлений можливості надати, оскільки не є емітентом банківських послуг, в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а тому не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами.
Надані ж позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором є зрозумілими і доступними та відповідають умовам договорів, що укладені сторонами.
У розрахунку заборгованості виготовленому ТОВ "Мілоан" за кредитним договором № 101172900 за період з 07.11.2023р. до 20.02.2024р. вбачається, що проценти нараховані за 105 календарних днів: 1) за ставкою 0,95% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним протягом пільгового періоду згідно п.п. 1.5.2 кредитного договору, з 08.11.2023р. до 22.11.2023р.; 2) за ставкою 3,5% (зменшеної з 07.01.2024р. до 2,3% в день) з 23.11.2023р. до 20.02.2024р. від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним у межах поточного періоду, згідно п.п. 1.6, 1.3.2 кредитного договору. Комісія за видачу кредиту нарахованої одноразово в момент видачі кредиту 700 грн. В період кредитування відповідачкою платежі на погашення заборгованості не вчинялися. 
У виписці з особового рахунку за кредитним договором № 101172900 виготовленої ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" станом на 28.01.2026р. вбачається, що заборгованість відповідача на кінець періоду 36 507 грн. 05 коп., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 10 00 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 25 807 грн. 05 коп.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 700 грн. 00 коп. Платежі на погашення боргу не вчинялися.
У кредитному договорі сторони погодили, що кредит надається строком на 105 днів з 07.11.2023р., і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період - 15 днів з дати видачі кредиту до 22.11.2023р., поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 20.02.2024р. (дата остаточного погашення заборгованості).
Відповідно до п.п. 2.4.1-2.4.2 п. 2 договору № 101172900 погоджено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.п. 3.2.5, 3.2.6 договору
Строк дії договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) згідно п.п. 1.3, 1.4 договору (п. 7.1 розд. 7 кредитного договору № 101172900).
Тобто проценти нараховані у межах визначеного договором строку кредитування, у пільговий та поточний періоди, за погодженими у ньому процентними ставками 0,95% в день та 3,50% в день (зниженої з 07.01.2024р. - до 2,3% в день).
Загальні витрати позичальника за пільговий період 2 125 грн. 00 коп. в грошовому виразі та 10771.00% річних у процентному значенні, та загальні витрати позичальника за кредитом (за ввесь строк кредитування) - 33 625 грн. 00 коп. (проценти за пільговий та поточний періоди 32 925 грн. + комісія 700 грн) (16 643% річних).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначається Закону України "Про споживче кредитування" № 1734-VІІІ від 15.11.2016р.
Стаття 8 згаданого закону регулює питання реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача
Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22.11.2023р., якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Цим Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24.12.2023р., розмір денної процентної ставки за договорами про споживчий кредит з 25.12.2023р. по 22.04.2024р. (120 днів перехідного періоду) мають нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, з 23.04.2024р. по 20.08.2024р. (наступні 120 днів перехідного періоду) - не більше 1,5 %, а з 21.08.2024р. - не більше 1%.
Тому умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту мають відповідати вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" щодо обмеження розміру денної процентної ставки з урахуванням приписів п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування".
Тож з врахуванням вказаних вимог законодавства проценти за користування кредитом на кінець періоду мали би становити 26 225 грн 00 коп.: 1) за ставкою 0,95% в день протягом 15 днів пільгового періоду; 2) за ставкою 3,5% в день протягом 32 днів поточного періоду (до внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування" щодо денної процентної ставки, які набрали чинності з 24.12.2023р.); 3) за ставкою 2,5% в день протягом 13 днів поточного періоду (після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування" щодо денної процентної ставки, які набрали чинності з 24.12.2023р.); 4) за ставкою 2,3% в день протягом 45 днів поточного періоду, яка застосована самостійно первісним кредитором з 07.01.2024р. до 24.02.2024р.
Водночас позивачем заявлено до стягнення проценти у меншому розмірі 25 807 грн. 50 коп.
Відповідно до статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. 
Доводи відповідачки про нарахування процентів поза межами реального строку користування коштами, та про те, що умови договору щодо процентної ставки та розміру процентів є несправедливими, з огляду на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", і суперечать встановленим обмеженням, є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п. 5 ч. 3 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ.
Оскільки відповідачка не дотримувалася умов договору щодо порядку та строків погашення заборгованості, вказане призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у розділі 8 договору.
Заперечення відповідачки щодо вимог про стягнення з неї комісії за надання кредиту, то слід зазначити наступне.
Так, 10.06.2017р. набув чинності Закон України "Про споживче кредитування" № 1734-VІІІ, у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст ст. 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Аналізуючи умови кредитного договору (п.п. 1.5.1, 2.2.1) суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту.
Що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23).
Така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання.
Так, комісія за надання кредиту в розмірі 700 грн. визначена одноразово в момент видачі кредиту.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 700 грн, а також подальша вимога стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідачки, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Посилання сторони відповідача на те, що договір факторингу не містить інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містить даних про особу боржника, відомостей щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів, тощо - не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються договором відступлення права вимоги, у якому визначено, що новий кредитор приймає належні первісному кредиторові права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах та що право вимоги переходить до нового кредитора у день здійснення фінансування в повному обсязі у сумі вказаній у п. 7.1 договору.
26.03.2024р. між сторонами договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників та проведено фінансування за цим же договором відступлення прав вимоги, про що також надано платіжну інструкцію 407 від 26.03.2024р. у сумі, що погоджена сторонами у п. 7.1. договору відступлення права вимоги.
Згідно Витягу від 10.09.2025р. з Реєстру боржників до договору № 106-МЛ/Т у редакції додаткової угоди № 1 від 04.02.2025р., у ньому під порядковим № 2342 значиться боржниця ОСОБА_1 , договір кредиту № 101172900, сума боргу на момент відступлення права вимоги 36 507 грн. 05 коп., з них: залишок заборгованості по кредиту 10 000 грн., залишок по відсоткам 25 807 грн. 05 коп., залишок комісії - 700 грн. 00 коп.
За такого, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід / Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правничої допомоги, Акт на підтвердження факту надання правової допомоги, та Детальний опис наданих послуг. 
Представниця відповідачки вказувала на те, що з огляду на малозначність справи та складність написання процесуального документу, витрати на правничу допомогу є значно завищеними та не відповідають критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.
Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті на підтвердження факту надання правової допомоги, заперечення сторони відповідача щодо вказаного розміру витрат, обставини проведення розгляду справи у відсутність представника позивача, заперечення представниці відповідачки, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідачки судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. 00 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 101172900 від 07.11.2023р., станом на 28.01.2026р., в сумі 36 507 (тридцять шість тисяч п`ятсот сім) грн. 50 коп., з них: 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 25 807 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сім) грн. 50 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 700 (сімсот) грн. 00 коп. прострочена комісія за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судові витрати: витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28).
Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Ф.Г. Сокол