ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 червня 2026 року	Справа №160/8978/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся через систему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.10.2025 р. №UA205050/2025/000255/1 Волинської митниці та визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.10.2025 р. №UA205050/2025/000928 Волинської митниці.
В обґрунтування заявлених позовних позивач зазначив, що ним було подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому Волинська митниця відмовила ТОВ "АЛЬБАКОР" у митному оформленні товарів та прийняла рішення від 14.10.2025 р. №UA205050/2025/000255/1 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.10.2025 р. №UA205050/2025/000255/1. ТОВ "АЛЬБАКОР" не погоджується із вказаними рішенням та карткою відмови та вважає їх протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку з чим вимушено було звернутися до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
На виконання ухвали суду 01.05.2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час митного оформлення товару за митною декларацією №25UA205050039888U1 від 13.10.2025 декларантом заявлено митну вартість за основним методом. Однак під час перевірки правильності її визначення митним органом встановлено обставини, які викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості. Так, за поданою митною декларацією відбулося автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність додаткової перевірки документів у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товару. При цьому митним органом встановлено, що заявлена митна вартість є нижчою за рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснювалося. Крім того, відповідач посилається на те, що подані декларантом документи містили розбіжності та не підтверджували у повному обсязі числові значення складових митної вартості. Зокрема, в інвойсі від 09.10.2025 №25/0801 товар зазначено як «Грейд Б», тоді як у сертифікаті якості від 09.10.2025 №12822500 відомості щодо грейду/якості товару відсутні. Також відповідач зазначає, що декларантом не підтверджено належним чином розподіл транспортних витрат між товарами, які перевозилися у складі консолідованого вантажу, а тому не підтверджено числове значення витрат на транспортування як складової митної вартості. Так, умови поставки товару визначені як DPU Klaipeda LT. Водночас із наданих документів, зокрема рахунку від 10.10.2025 №VPO32216, неможливо встановити, чи включено до відповідної суми витрати на вивантаження, перевантаження та навантаження товару, що, на думку відповідача, може свідчити про невключення до митної вартості всіх її обов`язкових складових. Крім того, відповідач зазначає про невідповідність між сумою витрат, зазначеною у розрахунку ТОВ «АЛЬБАКОР» від 13.10.2025 №34-67, та сумою, вказаною у рахунку від 10.10.2025 №VPO32216, а також про відсутність документального підтвердження розподілу таких витрат між відповідними інвойсами. 
Відповідач вказує, що декларант відмовився від надання витребуваних документів, про що повідомив листом від 14.10.2025. У зв`язку з чим, на думку відповідача, декларантом не було усунуто розбіжності та не підтверджено достовірність заявленої митної вартості. Також між митним органом та декларантом було проведено консультації щодо вибору методу визначення митної вартості шляхом обміну електронними повідомленнями, однак позивач не надав цінової інформації, яка могла бути використана для застосування інших методів визначення митної вартості. Відповідач вказує, що у зв`язку з неможливістю застосування основного методу митну вартість товару було визначено за резервним методом відповідно до ст.64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000255/1 від 14.10.2025 року та картка відмови №UA205050/2025/000928 від 14.10.2025 року є обґрунтованими, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
Ухвалою суду від 15.05.2026 року клопотання відповідача про розгляд справи №160/8978/26 за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні із викликом (повідомленням) сторін - залишено без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «АЛЬБАКОР» (код ЄДРПОУ 37129163, 49087, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Калинова (АНД, Індустріальний р-ни), будинок 53) зареєстровано 02.06.2010, про що внесено відповідний запис.
Основний вид діяльності товариства: 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. 
Інші види діяльності: діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у., надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у., вантажний автомобільний транспорт, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.
Згідно з умовами Контракту ТОВ «АЛЬБАКОР» на митну територію України було ввезено вантаж - ікру мойви.
Згідно з Інвойсом постачальника від 09.10.2025 №25/0801 товар постачався за ціною 3,857 дол.США за 1 кг товару на умовах DPU Клайпеда, Литва.
Для здійснення митного оформлення товару 13.10.2025 позивачем до митного поста Волинської митниці було подано митну декларацію №25UA205050039888U1, відповідно до якої заявлено митну вартість товару у розмірі 373 377,65 грн.
Митну вартість товару позивачем визначено за основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.
Заявлена митна вартість включала вартість товару згідно із рахунками - 359 434,02 грн, вартість вантажно-розвантажувальних робіт - 5 098,63 грн та витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України - 8 845 грн.
Разом із митною декларацією позивачем було надано митному органу такі документи: контракт №73A/2017Р від 23.03.2017; інвойс від 09.10.2025 №25/0801; CMR №5423/1 від 10.10.2025; рахунок на перевезення №192 від 10.10.2025; довідку про вартість транспортних послуг від 10.10.2025; договір міжнародного перевезення №33/19МП від 02.12.2019 із заявкою; інвойс експедитора UAB «VPA Logistics» від 10.10.2025 №VPO32216; розрахунок транспортних витрат від 13.10.2025 №34-67; сертифікат якості №12822500 від 09.10.2025; сертифікат походження від 09.10.2025.
Митниця направила ТОВ «АЛЬБАКОР» повідомлення, відповідно до якого за результатами опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
«…Декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано договір про міжнародні перевезення від 02.12.2019 № 33/19МП, рахунок на оплату від 10.10.2025 № 192, довідку про транспортні витрати від 10.10.2025 б/н, заявку від 06.10.2025 б/н.
Загальна вартість перевезення товарів у складі консолідованого вантажу транспортним засобом р/н НОМЕР_1 /BK8732XF до митного кордону України згідно рахунку на оплату від 10.10.2025 № 192 складає 69 815 грн. В довідці про транспортні витрати від 10.10.2025 б/н вказано, що вартість перевезення саме оцінюваного товару до митного кордону України згідно інвойсу № 25/0801 складає 8 845 грн.
При цьому, декларантом не надано документального підтвердження правильності розподілу транспортних витрат між товарами, що перевозилися даним транспортним засобом, а отже, не надано документального підтвердження числового значення такої складової митної вартості оцінюваного товару, як витрати на транспортування.
Згідно із п.2 ч.2 ст.52 МК України - декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Отже, декларантом не дотримано вимог пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу.
Умови поставки товару, вказані в інвойсі від 09.10.2025 № 25/0801 - DPU Klaipeda LT. Згідно із міжнародними правилами інтерпретації умов поставки DPU, продавець виконав свої зобов`язання, розвантаживши товар у місці призначення.
Продавцем товару відповідно до контракту від 23.03.2017 № 73А/2017Р (далі - Контракт) є Pesquera Azimut S. L. (Іспанія). Відправником товару з Литви є третя особа - UAB “VPA LOGISTICS” (Литва).
Відповідно до п.6 ч.10 ст.58 Кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до наданого рахунку від відправника товару від 10.10.2025 № VP032216 не можливо встановити, чи включено до суми рахунку в повній мірі витрати на вивантаження в порту, перевантаження на складі та навантаження товару на автомобільний транспортний засіб зі складу в місті Клайпеда. Сказане може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі невід`ємні складові.
Окрім того, згідно наданого розрахунку понесених витрат від ТОВ «АЛЬБАКОР» від 13.10.2025 № 34-67 до інвойсу № VP032216 зазначено загальну суму витрат 453,42 євро (347,44 євро + 105,98 євро), що не відповідає загальній вартості витрат, вказаній в рахунку від 10.10.2025 № VP032216 - 453,43 євро (379,25 євро + 74,18 євро).
Окрім того, декларантом не надано документального підтвердження розподілу витрат згідно розрахунку від ТОВ «АЛЬБАКОР» від 13.10.2025 № 34-67 між інвойсами, які вказані в даному розрахунку”.
Відповідачем були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 9) копію митної декларації країни відправлення; 10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 
Позивач додаткові документи на вимогу митного органу під час митного оформлення не надав.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000255/1 від 14.10.2025.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
На підставі даного рішення відповідач оформив оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000928 від 14.10.2025.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За змістом частини четвертої статті 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до положень частини другої, третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами частини першої статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 54 цього Кодексу митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно із частиною другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно із положеннями частин другої - восьмої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно із положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно із положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Системний аналіз вказаних положень МК України дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 р. у справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Так, здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Волинською митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:
В інвойсі від 09.10.2025 № 25/0801 у графі «опис товару» зазначено товар «Грейд Б», водночас у сертифікаті якості від 09.10.2025 № 12822500 відсутні відомості щодо грейду/якості товару, що може свідчити про надання недостовірних відомостей в інвойсі.
Крім того, одним з основних документів, що підтверджують митну вартість товару, є транспортні/перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України.
Декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано договір про міжнародні перевезення від 02.12.2019 № 33/19МП, рахунок на оплату від 10.10.2025 № 192, довідку про транспортні витрати від 10.10.2025 б/н та заявку від 06.10.2025 б/н.
Загальна вартість перевезення товарів у складі консолідованого вантажу транспортним засобом р/н BK2762CL/BK8732XF до митного кордону України згідно з рахунком на оплату від 10.10.2025 № 192 становить 69 815,00 грн. Водночас у довідці про транспортні витрати від 10.10.2025 б/н зазначено, що вартість перевезення саме оцінюваного товару до митного кордону України згідно з інвойсом № 25/0801 становить 8845 грн.
При цьому декларантом не надано документального підтвердження правильності розподілу транспортних витрат між товарами, що перевозилися зазначеним транспортним засобом, у зв`язку з чим не підтверджено числове значення такої складової митної вартості оцінюваного товару, як витрати на транспортування.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Отже, декларантом не дотримано вимог зазначеної норми.
Умови поставки товару, зазначені в інвойсі від 09.10.2025 № 25/0801, - DPU Klaipeda LT. Згідно із міжнародними правилами інтерпретації умов поставки DPU продавець виконав свої зобов`язання, розвантаживши товар у місці призначення.
Продавцем товару відповідно до контракту від 23.03.2017 № 73А/2017Р є Pesquera Azimut S. L. Іспанія. Відправником товару з Литви є третя особа - UAB “VPA LOGISTICS” Литва.
Відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Згідно із наданим рахунком від відправника товару від 10.10.2025 № VP032216 неможливо встановити, чи включено до суми рахунку в повній мірі витрати на вивантаження в порту, перевантаження на складі та навантаження товару на автомобільний транспортний засіб зі складу в місті Клайпеда. Зазначене може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі невід`ємні складові.
Крім того, згідно із наданим розрахунком понесених витрат ТОВ «АЛЬБАКОР» від 13.10.2025 № 34-67 до інвойсу № VP032216 зазначено загальну суму витрат 453,42 євро, що не відповідає загальній вартості витрат, зазначеній у рахунку від 10.10.2025 №VP032216, - 453,43 євро.
Також декларантом не надано документального підтвердження розподілу витрат згідно з розрахунком ТОВ «АЛЬБАКОР» від 13.10.2025 № 34-67 між інвойсами, зазначеними у такому розрахунку.
Як вже було зазначено, в якості підстав для витребування від декларанта (уповноваженої особи) додаткових документів відповідач у рішенні, що оскаржується, а також у відзиві відповідач посилається лише на те, що надані документи містяться розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), постанові Верховного Суду від 11.09.2023 у справі № 815/5414/16, постанові Верховного Суду від 11.09.2023 у справі № 823/128/17 тощо.
Так, під час здійснення митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Волинською митницею було встановлено, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості, на думку відповідача, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.
Зокрема, митним органом зазначено, що в інвойсі від 09.10.2025 № 25/0801 в описі товару вказано «Грейд Б», тоді як у сертифікаті якості від 09.10.2025 № 12822500 відсутні відомості щодо грейду/якості товару, що, на думку митного органу, може свідчити про надання недостовірних відомостей в інвойсі.
Разом із тим, позивачем разом зі зверненням № 2003 було надано лист постачальника з поясненнями щодо порядку заповнення сертифіката якості, що спростовує висновок митного органу про наявність недостовірних відомостей в інвойсі лише з підстав відсутності відповідного зазначення у сертифікаті якості.
Крім того, митний орган послався на те, що загальна вартість перевезення товарів у складі консолідованого вантажу транспортним засобом р/н BK2762CI/BK8732XF до митного кордону України згідно з рахунком на оплату від 10.10.2025 № 192 становить 69815 грн, тоді як у довідці про транспортні витрати від 10.10.2025 б/н зазначено, що вартість перевезення саме оцінюваного товару до митного кордону України згідно з інвойсом № 25/0801 становить 8 845 грн.
Митний орган дійшов висновку, що декларантом не надано документального підтвердження правильності розподілу транспортних витрат між товарами, які перевозилися зазначеним транспортним засобом, а тому не підтверджено числове значення такої складової митної вартості, як витрати на транспортування.
Однак суд бере до уваги, що вартість перевезення визначається перевізником, який і надає відповідну довідку про транспортні витрати. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вага брутто оцінюваного товару становить 2 622 кг, тоді як максимальна вантажопідйомність транспортного засобу становить 20 000 кг. 
Таким чином, вага оцінюваного товару складає орієнтовно 13% від максимальної вантажопідйомності транспортного засобу, а сума 8 845 грн також становить близько 13% від загальної вартості перевезення 69 815 грн.
За таких обставин суд доходить висновку, що зазначений митним органом сумнів щодо розподілу транспортних витрат є формальним та не свідчить про неможливість перевірки числового значення відповідної складової митної вартості.
Також митний орган зазначив, що умови поставки товару, вказані в інвойсі від 09.10.2025 № 25/0801, - DPU Klaipeda LT, а згідно із міжнародними правилами інтерпретації умов поставки DPU продавець виконав свої зобов`язання шляхом розвантаження товару у місці призначення.
При цьому продавцем товару відповідно до контракту від 23.03.2017 № 73А/2017Р є Pesquera Azimut S. L. Іспанія, а відправником товару з Литви є третя особа - UAB “VPA LOGISTICS” Литва.
Митний орган також вказав, що згідно із наданим рахунком від відправника товару від 10.10.2025 № VPO32216 неможливо встановити, чи включено до суми рахунку витрати на вивантаження в порту, перевантаження на складі та навантаження товару на автомобільний транспортний засіб зі складу в місті Клайпеда. У зв`язку з чим відповідач дійшов висновку, що до митної вартості могли бути не включені всі її обов`язкові складові.
Разом із тим, позивачем зазначено, що для підтвердження суми такої складової митної вартості товару, як витрати на навантаження, разом з митною декларацією було надано інвойс експедитора UAB “VPA Logistics” від 04.09.2025 № VPO30619. 
Вартість вантажно-розвантажувальних робіт входить до суми, зазначеної у рахунку UAB “VPA Logistics” у пункті “Forwarding fee”, що у розрахунку № 34-67 до інвойсу перекладено як «експедиційні послуги / вантажно-розвантажувальні роботи», та включена до митної вартості товару.
Крім того, інвойс № VPO30619 виставлений на весь автомобіль, що підтверджується тим, що “Forwarding fee” розраховувався на 18,070 т товару, тоді як у розрахунок витрат від 13.10.2025 № 34-67 включено лише товар вагою брутто 2,622 т, що також зазначено у графі 11 CMR. Отже, розрахунок витрат здійснено пропорційно до відповідної партії товару.
Щодо посилання митного органу на розбіжність у загальній сумі витрат, а саме 453,42 євро у розрахунку ТОВ «АЛЬБАКОР» від 13.10.2025 № 34-67 та 453,43 євро у рахунку від 10.10.2025 № VPO32216, суд зазначає, що сама по собі різниця у 0,01 євро не свідчить про недостовірність заявленої митної вартості, не впливає істотно на її числове значення та не унеможливлює перевірку складових митної вартості за поданими документами.
Відповідачем не доведено, яким саме чином зазначена різниця вплинула на правильність визначення митної вартості товару або перешкоджала застосуванню основного методу визначення митної вартості - за ціною договору.
За таких обставин, вказана розбіжність не може вважатися достатньою та обґрунтованою підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості та прийняття рішення про її коригування.
Щодо методу коригування митної вартості, обраного відповідачем.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами другою та третьою вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В цій справі відповідач відхилив основний метод визначення митної вартості та застосував резервний метод визначення митної вартості, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товару.
В якості підстави для незастосування попередніх методів митний орган послався на відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, відсутність інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.
З приводу використання посилання на конкретні інші митні декларації суд відзначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.02.2022 року по справі №815/6768/17.
Разом з цим, факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №815/6827/17.
При цьому рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №160/5853/19.
Наведене також вказує на необґрунтованість та протиправність рішень, що є предметом оскарження.
Суд зазначає, що зміст спірних рішень відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжують права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000255/1 від 14.10.2025 року прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, що вказує на його протиправність, в зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.
В свою чергу картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000928 від 14.10.2025 року є похідним актом від рішення про коригування митної вартості та обґрунтована фактом ухвалення такого рішення. Відповідно, скасування рішення про коригування митної вартості є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації.
Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 662,40 грн.
Відтак, відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору розмірі 2 662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.10.2025 р. №UA205050/2025/000255/1, прийняте Волинською митницею.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.10.2025р. №UA205050/2025/000928, прийняте Волинською митницею.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська обл., Любомльський р-н, с.Римачі (з), вул.Призалізнична, буд.13; код ЄДРПОУ 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР" (49087, місто Дніпро, вул.Калинова, будинок 53; код ЄДРПОУ 37129163) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма