справа №678/1117/26
Провадження №3-678-451/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2026 року селище Летичів

Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Цибульський Д.В., з участю секретаря судового засідання Повх А.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів адміністративний матеріал№133, який надійшов з ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с.Мотрунки, Красилівського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, водія ФОП « ОСОБА_2 », пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

17.07.2026 року на розгляд до Летичівського районного суду Хмельницької області з ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №713247 від 07.07.2026 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 07.07.2026 року о 16 год. 50 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» 321 км, с.Бохни, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, керуючи транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Шмітз», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спірнтер», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , та залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний поїхавши в напрямку м.Вінниця, Вінницької області, чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.10 а) ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення про те, що свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення він не визнає в повному обсязі, оскільки дійсно в той день та в той час та за вказаних обставин він керуючи транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Шмітз», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спірнтер», д.н.з. НОМЕР_4 , і він в цьому свою вину визнає повністю, однак у нього не було умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний оскільки він не відчув зіткнення чи удару з припаркованим позаду нього автомобілем марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_4 . Більше того, перед тим як почати рух, він спочатку подивився у дзеркала заднього виду керованого ним автомобіля, і там позаду його автомобіля він нікого не бачив, він спочатку керованим ним автомобілем здав назад, приблизно на метр чи пів метра, ввімкнув покажчик лівого повороту та повільно почав виїжджати на головну дорогу та поїхав у напрямку до м.Вінниця. Вже пізніше він, проїхавши приблизно три кілометри його автомобіль наздогнав автомобіль працівників поліції, він зупинився і лише від них він дізнався про те, що він вчинив ДТП, і він був згідний з даним ДТП у його винуватості, однак якби він почув зіткнення чи удар то він би точно залишився на місці події. Він не вчиняв даного адміністративного правопорушення, оскільки у нього не було умислу на залишення місця ДТП, він не усвідомлював і не міг знати, що відбулось зіткнення, він не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом, не відчув жодних ударів об інших звуків характерних для ДТП, він взагалі не бачив припаркований позаду нього автомобіль, можливо тому, що керований ним автомобіль значно більший та ще й з напівпричепом, тому просить суд закрити справу відносно нього в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області є старшим лейтенантом поліції. В той день, а саме 07.07.2026 року він перебував під час добового наряду на стаціонарному посту «Бохни» 321 км, с.Бохни, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області. Він особисто через вікно приміщення посту бачив як ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Шмітз», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Потім ОСОБА_1 не поспішно ввімкнувши покажчик повороту, поволі виїхав на головну частину проїзної дороги та поїхав у напрямку до м.Вінниця. Тобто не було такого щоб ОСОБА_1 поспішав або хотів утекти керованим ним автомобілем. Побачивши це він повідомив працівників групи швидкого реагування і вони присіли у службовий автомобіль та в подальшому наздогнали транспортний засіб марки «МАН», яким керував ОСОБА_1 та повернули його на місце вчинення ним ДТП. На місці ДТП ОСОБА_1 повідомляв, що він не побачив припарковий позаду нього автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спірнтер», д.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, оскільки він майже впритул був припаркований позаду нього.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді інспектора ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції, є капітаном поліції. 07.07.2026 року він перебував під час добового наряду на стаціонарному посту «Бохни» 321 км, с.Бохни, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Шмітз», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого поїхав у напрямку до м.Вінниця. В подальшому інші працівники на службовому автомобілі наздогнали транспортний засіб марки «МАН», яким керував ОСОБА_1 та повернули його на місце вчинення ним ДТП, тобто до стаціонарного посту. Він не знає чи міг ОСОБА_1 бачити припарковий позаду нього транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_4 , можливо не міг, а можливо автомобіль був у невидимій зоні, однак даний автомобіль стояв позаду майже впритул, стояв дуже близько. ОСОБА_1 після спричинення ним ДТП не поспішно ввімкнувши покажчик повороту, поволі виїхав на головну частину проїзної дороги та поїхав у напрямку до м.Вінниця. Тобто не було такого щоб ОСОБА_1 поспішав або хотів утекти керованим ним автомобілем.
Суд, заслухавши думку та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що непередбачено законодавством (ч.1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2).
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності ст.245 КУпАП.
Приписами ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.
Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Диспозицією ст.122-4 КУпАП, встановлена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.
Обов`язковою ознакою складу даного правопорушення є суб`єктивна сторона, яка визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Судом досліджено письмові та речові докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №713247 від 07.07.2026 року, схема місця ДТП від 07.07.2026 року, рапорт старшого інспектора-чергового ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Федчишина І.І. від 07.07.2026 року, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 07.07.2026 року, письмову заяву ОСОБА_1 від 20.07.2026 року, фото матеріали пошкоджень автомобілів, інші матеріали справи.
З дослідженого компакт-диску з наявними на ньому відеозаписами обставин події встановлено, що ОСОБА_1 дійсно наздогнали працівники поліції на службовому автомобілі, зупинили керований ним транспортний засіб марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «Шмітз», д.н.з. НОМЕР_3 , та повідомили йому про те, що він керуючи вказаним автомобілем на стаціонарному посту «Бохни» 321 км, с.Бохни, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спірнтер», д.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Почувши це ОСОБА_1 був здивований та спочатку заперечував факт ДТП, однак коли дізнався, що це саме він вчинив ДТП то зазначив, що якщо він і винуватий у вчиненні даного ДТП то у нього не було умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і він одразу ж на вимогу працівників поліції повернувся на місце вчинення ДТП для оформлення відповідних матеріалів.
Протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п.2.10 а) ПДР, а саме те, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Разом з тим, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №713247 від 07.07.2026 року складеного відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, відсутні будь-які належні достовірні та допустимі докази вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.
Дослідженими доказами не підтверджена вина ОСОБА_1 у залишенні місця ДТП та його позиція про те, що він не відчув будь-якого зіткнення чи контакту із перешкодою є слушною та правдивою.
Саме по собі зазначення адміністративного правопорушення в протоколі не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Отже, наявними в справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди.
Також, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 було достовірно відомо, що він допустив зіткнення транспортних засобів, тому відсутні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.
Доведення вини у вчиненні особою адміністративного правопорушення полягає на осіб, які склали протокол про адміністративне правопорушення, особа не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Проте необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (щодо неможливості обґрунтовувати обвинувачення припущеннями та тлумачення всіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених), а також застосування основних принципів і європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумним сумнівом») дає підстави суду дійти висновку про недоведеність достатніми та неспростовними доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.10 а) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (як і правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.122-4, 247 п.1, 266, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Д.В.Цибульський