ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/9721/24

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Добродняк І.Ю., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року (суддя Турова О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, оформлену листом від 11.04.2024 №2600-0603-8/75970, щодо повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві сформувати подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 34523,74грн. (тридцять чотири тисячі п`ятсот двадцять три гривні сімдесят чотири копійки), сплаченого згідно квитанції №125356748 від 30.01.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2023 позивачем на підставі договору купівлі-продажу придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні вказаного договору позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 34523,74 грн. Однак, оскільки позивач придбав житло вперше, він вважає, що відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі – Закон №400/97-ВР) сплатив такий збір безпідставно (помилково). В подальшому, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, проте листом від 11.04.2024 №2600-0603-8/75970 відповідач безпідставно відмовив позивачеві у поверненні вказаних коштів. Відмова в повернені позивачеві збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу порушує право позивача на пільгу, передбачену чинним законодавством при придбанні житла вперше, тому така відмова є протиправною, у зв`язку із чим позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що надані позивачем документи є не повними і не свідчать про придбання житла вперше, відповідно не можна зробити висновку про помилковість сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна при посвідченні відповідного договору. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31 січня 2023 року між Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮНІДО» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.М. (зареєстровано в реєстрі за №165).
Згідно з п.1.1 Договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2023 предметом цього Договору є квартира АДРЕСА_2 (надалі – нерухоме майно).
Пунктом 2.1 Договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2023 встановлено, що продаж нерухомого майна вчинено за ціною 3 452 373,60 грн.. без ПДВ.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 370611193 від 20.03.2024) за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.М. (зареєстровано в реєстрі за №165).
Як свідчать матеріали справи, при оформленні вищевказаного Договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2023 ОСОБА_1 згідно з наявною у матеріалах справи банківською квитанцією №125356748 від 30.01.2023 (на рахунок: UA778999980313040156000026007, ІПН/ЄДРПОУ 37993783, одержувач ГУК у м. Києві / Печерський р-н, із призначенням платежу «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, код класифікації 24140500) були сплачені грошові кошти у розмірі 34523,74грн., що є 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу нерухомого майна.
З матеріалів справи також встановлено, що 19.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості (квартири), придбаної вперше. У вказаній заяві позивачем, зокрема, зазначено, що на виконання Порядку №1740 цією заявою він підтверджує, що ніколи не набував житло у власність раніше; а також долучає деталізовані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за позивачем прав власності на житло; невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду підтверджується відповіддю Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про те, що позивачем не було використано житлових чеків (інформація отримана у відповідь на адвокатський запит за місцем реєстрації заявника); майна у спільній власності у позивача немає; відтак, позивач придбав квартиру вперше і не повинен був оплачувати збір, тому цей збір вважається зайво сплаченим та підлягає поверненню, тому позивач просив відповідача сформувати відповідне подання на його повернення.
Листом від 11.04.2024 №2600-0603-8/75970 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачеві, що, з урахуванням приписів п.15-3 Порядку №1740 придбавання житла вперше підтверджується шляхом подання необхідної заяв до нотаріуса, який посвідчує відповідний договір, та перевіркою інформації відповідно до п.15-2 цього Порядку, при цьому обов`язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів, що необхідні для звільнення від сплати збору, покладається на покупця. Відповідно до Порядку заявник повинен надати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло. До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно проводилася бюро технічної інвентаризації (далі – БТІ). Дана інформація, передбачена Порядком №1740, має містити дані щодо житлової нерухомості по суб`єкту. Отже, надані заявником документи є не повними і не свідчать про придбання житла вперше, відповідно не можна зробити висновку про помилковість сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна при посвідченні відповідного договору. За таких обставин, у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні підстави, визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 (зі змінами та доповненнями) (далі – Порядок №787), для складання подання про повернення ОСОБА_1 помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів).
Вважаючи, таку відмову відповідача щодо повернення позивачеві помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 400/97-ВР), платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
За змістом абз. 2 п. 9 ст. 1 цього Закону № 400/97-ВР нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Абз. 3 п. 9 ст. 1 вищевказаного Закону № 400/97-ВР встановлено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Згідно з п.15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок № 1740), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Відповідно до абз. 2 п. 15-3 Порядку № 1740 документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Згідно з підпунктом «б» п. 15-2 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» (далі - Постанова № 866) внесено зміни до Порядку №1740, зокрема, доповнено пункт 15-2 вказаного Порядку підпунктами «в» і «г» такого змісту:
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Крім того, пункт 15-3 доповнено абзацом такого змісту: «Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 152 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказана Постанова № 866 набрала чинності 26.09.2020.
З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що з 26.09.2020 держава конкретизувала та деталізувала законодавство, яке регламентувало підстави та процедуру звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. 
Зокрема, держава чітко визначила коло осіб, які у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» вважаються такими, що придбавають житло вперше (до придбання житла особа не набувала права власності на інше житло в будь-який із перелічених способів: не приватизувала державний житловий фонд, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя); перелік документів, котрі особа повинна зібрати та надати для підтвердження того, що вона вперше придбаває житло.
Таким чином, починаючи з 26.09.2020 в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. Для цього фізична особа подає нотаріусу:
- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;
- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абз. 4 п. 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Якщо ж особа помилково сплатила збір при посвідченні договору купівлі-продажу майн, то вона може подати заяву до пенсійного органу про повернення помилково сплачених коштів з бюджету.
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач при посвідченні договору купівлі-продажу в нотаріуса не скористалася механізмом, визначеним Порядком № 1740, та звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про повернення помилково сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Колегія суддів зауважує, що до заяви про повернення коштів особа має додати пакет документів, визначений пп. «в» п. 15-2 Порядку № 1740 на підтвердження того, що житло придбавається вперше.
Тобто, у контексті наведеного, суд наголошує, що законодавець, у випадку помилкової сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, покладає на особу подання певного пакету документів, встановленого Порядком №1740 для виникнення у пенсійного органу обов`язку формування подання про повернення помилково сплачених коштів.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 25.11.2021 у справі № 280/9714/20, в якій вирішувалося питання, чи є позивач, який придбав квартиру, платником збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна.
Так, позивачем долучено до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 370611193 від 20.03.2024), з якої слідує, що окрім зареєстрованого за ОСОБА_1 права приватної власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.М. (зареєстровано в реєстрі за №165), вказані Реєстри (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) інформації про реєстрацію за позивачем інших прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житлової, не містять.
Також позивачем надано суду лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 15.03.2024 №3/12-1374 щодо надання інформації про невикористання ОСОБА_1 права на приватизацію державного житлового фонду, з якого слідує, що станом на 13.03.2024 у комп`ютерній базі приватизованого житлового фонду департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність шляхом приватизації будинку АДРЕСА_3 (будинок, у якому відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 ), при цьому якщо будинок за вищезазначеною адресою є приватною власністю, відповідно, він приватизації не підлягає. Відомості щодо приватизації відомчого державного житлового фонду у департаменті відсутні.
Отже, при зверненні до Пенсійного органу, позивачем було дотримано вимоги передбачені пп. «в» п. 15-2 Порядку № 1740 та надано належним чином оформлену заяву про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з необхідними документами на підтвердження факту придбання житла вперше.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна (об`єктів житлової нерухомості) та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.
Твердження відповідача про те, що позивачем не надано всіх необхідних документів для повернення збору, зокрема, документів, що підтверджують факт не реалізації права на купівлю частки в спільному майні подружжя, або купівлі житла, як частки в спільному майні подружжя, суд відхиляє, оскільки такі доводи жодними належними та допустимими доказами, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не підтверджені та спростовуються наданими позивачем документами у якості додатків до позовної заяви.
Також, колегія суддів враховує правову позицію викладену в постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2018 по справі № 819/33/17, від 04.04.2019 по справі № 819/1553/17, від 23.04.2019 по справі № 802/1566/17-а, згідно якої за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі ПФУ, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень, зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості ПФУ та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
Отже, досліджені судом документи відповідають вимогам, визначеним підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740, необхідним для прийняття рішення про формування подання про повернення заявнику сплачених коштів на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% з операції купівлі-продажу нерухомого майна.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя О.В. Головко 

суддя І.Ю. Добродняк