Провадження № 2/359/2050/2026
Справа № 359/13399/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
02 липня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
В листопаді 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало з відповідачем договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774. За яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалася надати відповідачу кредит у розмірі 11200 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 360 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1 % в день та застосовується в межах строку кредиту.
Згідно укладеного договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025 право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774 від 08 жовтня 2024 року перейшло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Українські фінансові операції». 
Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 51520 гривень 00 копійки, що складається: заборгованості за тілом кредиту - 11200 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками нараховані первісним кредитором - 26656 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 13664 гривні 00 копійок

2. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача Дідух Є.О. в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Надав клопотання про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, що підтверджується з довідками ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою».

3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Встановлено, що 08 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) уклало з відповідачем договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774. За яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалася надати відповідачу кредит у розмірі 11200 гривень, а відповідач зобов`язався протягом 360 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1 % в день та застосовується в межах строку кредиту (стандартна процентна ставка) (а.с.35-57).
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало своє грошове зобов`язання та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 11200 гривень 00 копійок. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою директора ТОВ «Пейтек» №20250610-1706 від 10 червня 2025 року (а.с.108).
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Встановлено, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774 від 08 жовтня 2024 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора № 19780. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. 
02 червня 2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклав з ТОВ «Українські фінансові операції» договір факторингу №02-1/06/2025. За умовами якого сторони домовились про передачу права грошових вимог по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.116-125).
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передав ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги, яке мав до ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774 від 08 жовтня 2024 року. Дана обставина підтверджується Реєстром боржників до договору факторингу №02-1/06/2025, платіжною інструкцією (а.с.93-95, 155-157).
У такий спосіб ТОВ «Українські фінансові операції» набув прав кредитора у зобов`язанні, які виникли на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774 від 08 жовтня 2024 року.
ОСОБА_1 неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 11200 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками нараховані первісним кредитором - 26656 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 13664 гривні 00 копійок (а.с.96-106).
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.
Щодо вимоги позивача про проведення стягнень з відповідача в порядку ч.ч.10,11, ст. 265 ЦПК України, суд зазначає про таке:
Такі дії є правом, а не обов`язком суду і залежать від обставин конкретної справи, принципів розумності, справедливості та пропорційності. На це звернула увагу й Велика Палата Верховного Суду у пп. 129-130 постанови від 05.06.2025 у справі № 910/14524/22. ТОВ «Українські фінансові операції» у позовній заяві не заявило вимоги про стягнення 3% річних чи інших сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а просило лише про їх нарахування виконавцем у процесі примусового виконання рішення.
При цьому стягнення процентів за кредитним договором у межах строку кредитування не є тотожним стягненню 3% річних у значенні ст. 625 ЦК України.
Окрім того, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного чи надзвичайного стану та впродовж тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, у разі прострочення ним грошового зобов`язання за договором кредиту (позики).
Таким чином, заявлене позивачем клопотання в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України про зобов`язання органу примусового виконання нараховувати на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.
Тому суд вважає, що з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 51520 гривень 00 копійок.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №11726 від 31 жовтня 2025 року (а.с.107) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Українські фінансові операції» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Позов задоволений. З огляду на це, з  ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Дідух Є.О. на підставі договору про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 року. (а.с.178-181). Зі змісту заявки №5024774 на виконання доручення до договору, детального опису робіт (наданих послуг) (а.с.62), вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесло ТОВ «Українські фінансові операції» становить 10000 гривень. Тому суд вважає, що із  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.1 ст.3, ч.3, ч.6 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5024774 від 08 жовтня 2024 року в розмірі 51520 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.
У задоволенні вимоги про застосування положень ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України відмовити.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», що розташовується за адресою: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 40955896.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Дата складення повного заочного рішення - 02 липня 2026 року. 

Суддя      підпис

З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський