справа № 278/766/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом в якому просить суд вирішити питання стосовно стягнення з відповідача на користь заявниці аліментів на утримання спільного повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, а саме 8 000 грн щомісячно.
У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила, що сторони мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_4 , який стоном на день звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, є повнолітнім та навчається за денною формою навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка».
До повноліття ОСОБА_4 відповідач сплачував аліменти на його утримання на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області, однак після досягнення хлопцем 18-ти річчя відповідач самоусунувся від виконання свого обов`язку в частині надання матеріальної допомоги на утримання сина, хоча ОСОБА_5 її потребує через те, що денна форма навчання унеможливлює його працевлаштуватися і самостійно забезпечувати себе на належному рівні. Разом із тим, відповідач у своїй власності має будинок й земельну ділянку, а також є директором одного із товариств з обмеженою відповідальністю, а отже має можливість надавати допомогу на утримання спільного сина сторін у заявленому розмірі.
Поміж іншого, ОСОБА_1 зауважила, що вона має ряд хвороб у зв`язку з якими їй встановлена група інвалідності й через це вона не має будь-яких доходів, окрім пенсії по інвалідності, які б надавали їй змогу самостійно утримувати ОСОБА_4 .
Зважаючи на викладене вище, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з цим позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на позовну заяву в якому частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання на рівні 2 000 грн щомісячно. 
У обґрунтування своєї позиції ОСОБА_2 повідомив, що заявлений ОСОБА_1 розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 є значно завищеним і не підтверджується жодними доказами. Зокрема, щодо посилання заявниці на наявність у відповідача земельної ділянки останній зауважив, що таке майно має цільове призначення для гаражного будівництва, а тому не приносить будь-яких доходів відповідачеві. 
Стосовно наявності у ОСОБА_2 будинку відповідач вказав на те, що станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом у зазначеному будинку остання фактично й проживає із спільним сином сторін, що унеможливлює відповідача отримувати дохід і з цієї нерухомості.
Щодо питання отримання доходів на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 вказав на те, що рівень його доходу на вказаній посаді є вкрай низьким, оскільки відповідач досяг пенсійного віку і не має можливості працювати у більшому обсязі, аніж на даний час.
Поміж іншого відповідач також звернув увагу суду на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей від нового шлюбу – ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які також потребують матеріального утримання зі сторони батька.
Ураховуючи викладене вище, ОСОБА_2 просив задовольнити цей позов частково.
Правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не скористалася.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
13 лютого 2008 року народився ОСОБА_3 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).
ОСОБА_8 має спільне зареєстроване місце проживання разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 9).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 1822083000:07:002:1673 загальною площею 0,0074 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, а також будинок житловою площею 88,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13). 
16 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с. 49).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_11 батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_12 (а.с. 50).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_13 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_12 (а.с. 51).
16 листопада 2023 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/3457/23, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 06 травня 2024 року, вирішено збільшити розмір стягнення аліментів, визначений постановою Апеляційного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року у справі № 295/8559/17 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі по 6000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 23-27).
Поміж іншого, із вказаних судових актів вбачається, що станом на день розгляду справи ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності.
14 серпня 2025 року між ОСОБА_14 та Державним університетом «Житомирська політехніка» укладений договір № 21.01-03.08/Д-216-2025 за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання щодо підготовки ОСОБА_3 за освітньою програмою «Міжнародні економічні відносини» з денною формою навчання (а.с. 35 зворот-36).
Того ж дня між тими самими сторонами укладений догові про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців за умовами якого вартість навчання ОСОБА_3 складає 35 000 грн на рік (а.с. 34-35).
З довідки раніше згаданого навчального закладу № 16/26 від 23 січня 2026 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 1 курсу навчання Державного університету «Житомирська політехніка» й навчається у ньому за денною формою навчання. Термін навчання хлопця складає з 01 вересня 2025 року по 30 червня 2029 року (а.с. 12).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 лютого 2026 року № 77/26/671/Р ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності строком на один рік через наявність у неї основного діагнозу «злоякісне новоутворення щитоподібної залози» (а.с. 15-17).
Із наданих позивачкою квитанцій вбачається, що вона щомісячно несе витрати пов`язані з оплатою вартості навчання сина (а.с. 20-22).
Також заявницею до матеріалів справи долучені чеки на підтвердження придбання одягу й канцелярського приладдя (а.с. 28). 
Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМІ-ЛТ» № 3 від 16 березня 2026 року ОСОБА_2 працює на вказаному підприємстві на посаді керівника і з січня 2025 року по грудень 2025 року останньому була нарахована заробітна плата в загальній сумі 96 902,33 грн із яких йому фактично було виплачено 2 614,80 грн (а.с. 54).
За відомостями, які містяться у довідці № 4 від 16 березня 2026 року, що видана Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОМІ-ЛТ», вбачається, що ОСОБА_2 за січень-лютий 2026 року нараховано 17 400 грн заробітної плати із яких фактично виплачено 4 826,57 грн (а.с. 55).
Із виписки з банківської картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 вбачається, що за період з 14 січня 2025 року по 15 травня 2026 року, ця картка за допомогою терміналів тих чи інших банків була поповнена на загальну суму 131 699,58 грн. Також за вказаний період ОСОБА_2 отриманий дохід від облігацій на загальну суму 246,90 грн (а.с. 75-77).
Відповідно до виписки з банківської картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_2 , вбачається, що за період з 02 січня 2025 року по 05 червня 2026 року ця картка була поповнена за допомогою терміналів різних банків та пересиланням коштів «з Білої» на загальну суму 79 427,24 грн (а.с. 70-74).
Також із даних, які містяться у виписці з банківської картки № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 , прослідковується, що за період з 01 січня 2025 року по 12 липня 2026 року останній отримав: заробітну плату в сумі 31 035,91 грн; компенсації за відрядження в сумі 307 276,30 грн; виплату від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМІ-ЛТ» в сумі 14 200 грн; компенсацію витрат на придбання матеріалів в сумі 700 грн; орендну плату за експлуатацію автомобіля від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМІ-ЛТ» в сумі 3 850 грн (а.с. 107-108).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Згідно з приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Водночас, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
У п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
У постанові від 16 лютого 2022 року в справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Поміж іншого, у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 викладені висновки згідно з якими Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, а також зважаючи на позицію висловлену відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.
Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Водночас, суд звертає увагу позивачки на те, що нею всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не доведений факт того, що ОСОБА_2 може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.
Разом із тим, визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати із відповідача на утримання повнолітнього сина судом враховано наступне.
По-перше, із наявних у матеріалах справи доказів убачається, що середній рівень доходу відповідача за період із січня 2025 року по липень 2026 року з урахуванням надходжень на його банківські рахунки складає близько 32 740,10 грн щомісячно.
По-друге, на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, які також потребують матеріальної допомоги зі сторони батька.
По-третє, з матеріалів справи вбачається, що стан здоров`я відповідачки згідно з рішеннями судів по справі № 278/3457/23 та витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 лютого 2026 року № 77/26/671/Р покращився, оскільки станом на день ухвалення цього рішення рівень обмеження працездатності ОСОБА_1 відповідає третій групі інвалідності, хоча станом на 2023 рік останній була встановлена друга група інвалідності.
По-четверте, витрати пов`язані з оплатою вартості навчання в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину, які можуть бути компенсовані заявниці відповідачем добровільно або внаслідок ініціювання відповідного судового провадження.
По-п`яте, приписами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено на рівні 3 328 грн.
Таким чином, зважаючи на усе викладене вище, а також приймаючи до уваги принцип рівності батьків щодо матеріального утримання своїх дітей. суд уважає, що сплата відповідачем аліментів на утримання ОСОБА_4 на рівні 5 500 грн щомісячно задовольнить матеріальну потребу хлопця у грошовому забезпеченні від батька та цілком покриє базові матеріальні потреби хлопця.
Окремо суд звертає увагу сторін у справі на те, що у разі зміни їх матеріального чи сімейного стану або ж стану здоров`я останні не позбавлені можливості звернутися до суду з питанням перегляду розміру визначених цим рішенням аліментів.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно до частки задоволених вимог підлягає до стягнення судовий збір від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_5 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код платника податків НОМЕР_6 ) в твердій грошовій сумі в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, починаючи з 16 лютого 2026 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ними 23-х річного віку.
У решті вимог - відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за розгляд справи в сумі 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 09 вересня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький