ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року	справа № 380/11131/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України“ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико - соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України“, у якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи № 1808/25/3426/ВП від 05.12.2025 ; зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 з обов`язковим забезпеченням її участі (очно) та врахуванням медичних висновків комісій Республіки Польща щодо потреби у сторонньому догляді та встановленні інвалідності та прийняти законне рішення по суті скарги ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 5.12.2025 експертною командою ЦОФСО за результатами розгляду скарги було прийнято рішення № 1808/25/3426/ВП, яким попереднє рішення районної комісії залишено без змін. Позивачка стверджує, що при розгляді скарги ОСОБА_1 порушено її право на участь у процесі та право бути почутим. Відповідно до витягу з рішення ЦОФСО форма розгляду її скарги була визначена як «заочно, без особи, лише за документами». Позбавлення ОСОБА_1 можливості надати особисті пояснення та пройти очний огляд призвело до формального підходу. У справі міститься явний конфлікт медичних висновків: Рішенням Міської комісії з оцінки інвалідності в Зеленій Гурі (Польща) від 04.06.2025 (№ MZON.610.2739.2025.MP) ОСОБА_1 встановлено «вагомий» ступінь інвалідності (перша група) назавжди. У цьому висновку прямо зазначено про нездатність до самостійного життя та потребу в постійному або тривалому догляді. За наявності таких розбіжностей між висновками районної комісії та іноземних компетентних органів ЦОФСО не мала права розглядати справу формально. Відповідач був зобов`язаний призначити повторне очне оцінювання для усунення суперечностей, а не обмежуватися «ретельним аналізом» справи. Формальне підтвердження рішення без проведення власного обстеження є порушенням процедури розгляду скарги. Витяг з рішення ЦОФСО містить лише шаблонну фразу про «помірні порушення», не пояснюючи, чому саме відхилено висновки про потребу в догляді, зафіксовані в іноземних документах. Комісія жодним чином не обґрунтувала, чому вона відхиляє дані польської медичної документації (де зазначено про нездатність до самостійного життя). Відсутність мотивів відхилення ключових доказів (іноземних висновків) є грубим процедурним порушенням принципу «належного врядування». Розглядаючи рішення експертної комісії нижчого рівня, ЦОФСО проігнорувало стандарти МКФ та міжнародні медичні документи. Стверджує, що комісія має визначити ступінь обмеження за кожним критерієм життєдіяльності. У рішенні відповідача відсутній будь-який розрахунок або опис ступенів обмеження (1-й, 2-й чи 3-й). Це робить рішення немотивованим і таким, що не відповідає Наказу МОЗ № 688 про впровадження МКФ, оскільки неможливо зрозуміти, на підставі яких функціональних тестів було зроблено висновок про «помірність» порушень. Не вказавши стан зору в оспорюваному рішенні, ЦОФСО не виконала вимоги щодо комплексного оцінювання функціонування особи. Відповідно до МКФ, поєднання когнітивних розладів (через аневризму) та глибокого порушення зору в комплексі призводить до обмеження життєдіяльності, що відповідає критеріям І групи. Просила позов задовольнити.
Ухвалою судді від 2 червня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив та зазначив, що ЦОФСО була отримана справа за скаргою Позивача на рішення від 28.08.2025 № 185/25/2467, згідно якого Позивачу встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання, безстроково, та розглянута ним відповідно до вимог чинного законодавства України. 5.12.2025 експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи Позивача було встановлено, що «за представленими медичними документами основна патологія з головного мозку та супутня патологія призводять до помірних функціональних порушень та обмеження функціонування. Рішення ЕК вірне та відповідає чинному законодавству. Є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, загальне захворювання. Підстава: Постанова КМУ №1338 від 15.11.2024 року». Тобто, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі Позивача, а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, відповідають критеріям для визначення ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання, безстроково, згідно з чинним законодавством. Вказує, що експертна команда ЦОФСО прийняла рішення про підтвердження рішення ЕКОПФО, яке оскаржувалось Позивачем. Результати розгляду скарги Позивача на рішення ЕКОПФО були оформлені у вигляді протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 5.12.2025 № 1808/25/3426; рішення експертної команди від 5.12.2025 № 1808/25/3426; витягу з рішення експертної команди від 5.12.2025 № 1808/25/3426. Вважає, що рішення експертної команди від 5.12.2025 № 1808/25/3426 прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України та є законним і обґрунтованим. Стверджує, що суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. За результатами розгляду скарги Позивача експертною командою ЦОФСО не скасоване попереднє рішення ЕКОПФО, а нове рішення за результатами оцінювання не приймалося. Зазначає, що оскарження Позивачем рішення від 5.12.2025 № 1808/25/3426 не призведе до відновлення порушених на її думку прав та законних інтересів в межах даної адміністративної справи, оскільки рішенням, яке впливає на її права та свободи є виключно рішення ЕКОПФО № 185/25/2467 від 28.08.2025. Вказує, що оскарження Позивачем рішення від 05.12.2025 року № 1808/25/3426 за результатами розгляду скарги на рішення ЕКОПФО №185/25/2467 від 28.08.2025 встановленим порядком не передбачено. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на Відповідача - Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код згідно з ЄДРПОУ 03191673).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 №1809 затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ (надалі – Положення №1809).
Пунктом 8 Положення №1809 встановлено, що Комісія проводить перевірку, зокрема й за запитами правоохоронних органів, обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» затверджено Положення про Центр оцінювання функціонально стану особи, яким визначені повноваження Центру оцінювання функціонального стану особи (скорочено – ЦОФСО), зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи.
До Відповідача надійшли медико-експертних справи, скарги та документи, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
Рішенням експертної команди від 28.08.2025 № 185/25/2467 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково.
Не погодившись із вказаним рішенням від 28.08.2025 № 185/25/2467 ОСОБА_1 звернулася із скаргою до керівника центру оцінювання функціонального стану здоров`я.
5.12.2025 експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико–експертної справи ОСОБА_1 встановила, що «за представленими медичними документами основна патологія з головного мозку та супутня патологія призводять до помірних функціональних порушень та обмеження функціонування. Рішення ЕК вірне та відповідає чинному законодавству. Є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, загальне захворювання. Підстава: Постанова КМУ №1338 від 15.11.2024 року». 
Вважаючи рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 5.12.2025 № 1808/25/3426 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ).
Відповідно до частин 1-2 статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.
Згідно з статтею 3 Закону №875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
На підставі частини 2 статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон №2961-IV).
Відповідно до абзаців 4, 8 частини 1 статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті Закону №875-ХІІ).
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону №2961-IV медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії першого, другого та інших рівнів відповідно до розподілу, визначеного Кабінетом Міністрів України.
15.11.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (надалі - Постанова №1338), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до Постанови №1338 встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (надалі - Порядок №1338).
Права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи визначаються Положенням про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженим наказом МОЗ України від 03.12.2024 року № 2022 та Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою КМУ від 15 листопада 2024 № 1338.
Відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), наказом МОЗ України від 03.12.2024 №2022 права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи було покладено на державну установу «Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673).
Згідно з підпунктами 6, 7 пункту 10 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи до повноважень Центру оцінювання належить, зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико- соціальної експертизи; перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу. У разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до пункту 18 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи Центр оцінювання має право, зокрема, розглядати скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1 до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, та відповідних клопотань особи.
Згідно абзаців 1-4 пункту 68 розділу «Оскарження результатів оцінювання» Порядку №1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг: вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності); заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника); за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
Необгрунтованим є твердження позивачки про те, що позбавлення ОСОБА_1 можливості надати особисті пояснення та пройти очний огляд призвело до формального підходу.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 67 розділу «Оскарження результатів оцінювання» Порядку №1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини (телевідеоконсультування) відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
Суд встановив, що у скарзі від 1.09.2025 на рішення ЕКОПФО від 28.08.2025 № 185/25/2467 ОСОБА_1 не заявляла клопотання про розгляд її скарги очно та не висловлювала бажання надати особисті пояснення.
Оскільки скарга ОСОБА_1 розглядалася заочно, тому відповідно до абзацу 3 пункту 68 розділу «Оскарження результатів оцінювання» Порядку №1338 пояснення скаржника не заслуховувалися.
Як було вище вказано, Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг заслуховує пояснення скаржника у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника.
Не заслуговує на увагу і твердження позивачки про те, що «у справі міститься явний конфлікт медичних висновків: Рішенням Міської комісії з оцінки інвалідності в Зеленій Гурі (Польща) від 04.06.2025 р. (№ MZON.610.2739.2025.MP) ОСОБА_1 встановлено «вагомий» ступінь інвалідності (перша група) назавжди. У цьому висновку прямо зазначено про нездатність до самостійного життя та потребу в постійному або тривалому догляді. За наявності таких розбіжностей між висновками районної комісії та іноземних компетентних органів, ЦОФСО не мала права розглядати справу формально.».
Суд наголошує, що експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядала скаргу ОСОБА_1 на рішення ЕКОПФО від 28.08.2025 № 185/25/2467 і тому предметом перевірки було обґрунтованість рішення, прийнятого ЕКОПФО 28.08.2025.
При перевірці обґрунтованості рішення, прийнятого ЕКОПФО 28.08.2025 Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи, виходячи з предмету перевірки, не брала до уваги Рішення Міської комісії з оцінки інвалідності в Зеленій Гурі (Польща) від 04.06.2025 р. (№ MZON.610.2739.2025.MP).
Таким чином, Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО перевіряла обґрунтованість експертного рішення саме на підставі документів, які були подані позивачем на комісію у серпні 2025 році під час первинного призначення ОСОБА_1 групи інвалідності.
Відповідно до абзаців 5-8 пункту 68 Порядку № 1338 за результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про: підтвердження оскарженого рішення експертної команди; скасування оскарженого рішення експертної команди; формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Крім цього, Наказом МОЗ України «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» № 2067 від 10.12.2024 затверджено форму Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії.
Суд встановив, що експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи розглянула скаргу ОСОБА_1 на рішення ЕКОПФО від 28.08.2025 № 185/25/2467.
Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО проаналізувавши медико–експертну справу ОСОБА_1 встановила, що «за представленими медичними документами основна патологія з головного мозку та супутня патологія призводять до помірних функціональних порушень та обмеження функціонування. Рішення ЕК вірне та відповідає чинному законодавству. Є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, загальне захворювання. Підстава: Постанова КМУ №1338 від 15.11.2024 року».
Тобто, Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО встановила, що ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі Позивача, а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, відповідають критеріям для визначення ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання, безстроково, згідно з чинним законодавством.
Отже, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО від 05.12.2025 № 1808/25/3426 було підтверджене попереднє рішення ЕКОПФО від 28.08.2025 № 185/25/2467 щодо ОСОБА_1 .
Суд також підкреслює, що постанова КМУ №1338 розрізняє поняття «повторне оцінювання» (передбачає повне медичне обстеження та проведення необхідних досліджень) та «перевірка обґрунтованості» (передбачає медичний та правовий аналіз вже проведеної медико-соціальної експертизи та медичного висновку).
У досліджуваних правовідносинах Центром оцінювання функціонального стану особи проведено перевірку саме обґрунтованості рішення, а не оцінювання особи.
За фактичними обставинами справи, рішення про необхідність проведення повторного оцінювання позивача не приймалось, а здійснювалась перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого ЕКОПФО від 28.08.2025 № 185/25/2467.
Суд вважає, що експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи законно та в межах повноважень визначених чинним законодавством, зокрема: постанови №1338, наказів МОЗ України від 03.12.2024 №2022 та від 10.12.2024 №2067 був проведений ретельний аналіз документів медико-експертної справи ОСОБА_1 на підтвердження законних підстав експертного рішення від 28.08.2025 № 185/25/2467.
За результатами проведеного аналізу документів медико-експертної справи позивачки експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО дійшла висновку, що за представленими медичними документами основна патологія з головного мозку та супутня патологія призводять до помірних функціональних порушень та обмеження функціонування. Рішення ЕК вірне та відповідає чинному законодавству. Є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, загальне захворювання.
Водночас слід врахувати, що суд не здійснює самостійно оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК з медичних критеріїв, адже суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері. Суд вправі перевірити законність висновків МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку/рішення на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
У контексті спірних правовідносин саме належне дотримання процедури оцінювання повсякденного функціонування особи є фундаментальним показником правомірності винесеного рішення, а за протилежних умов нівелюється сенс законодавчого врегулювання такої процедури.
Викладене узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 25.09.2018 у справі №804/800/16 та від 26.09.2018 у справі №817/820/16.
В ході оцінювання комісія вивчала медичну документацію позивача, на підставі якої встановлювалась інвалідність, та приймала рішення саме за результатом її оцінювання.
Суд перевіряє законність рішення відповідача лише в межах дотримання процедури прийняття цього рішення.
Таким чином, суд вважає, що перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією відносно позивача проведено відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, з дотриманням процедури проведення. 
Відповідач надав до суду належні та допустимі докази, що підтверджують дотримання законодавчої процедури прийняття спірного рішення та відповідно правомірність такого.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з дотриманням законодавчо встановленої процедури та є правомірним і обґрунтованим.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Позивач не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, що підтверджує недотримання відповідачем законодавчої процедури прийняття спірного рішення та відповідно протиправність такого.
Враховуючи вищенаведене, за наслідком з`ясування фактичних обставин справи в системному зв`язку із законодавчими приписами, суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято компетентним адміністративним органом відповідно до приписів чинного законодавства.
Враховуючи викладене та встановленій обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскарженого рішення діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

вирішив:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович