ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2026 р. Справа№ 910/13285/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гончарова С.А.
суддів: Тищенко О.В. 
Мальченко А.О. 

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,
за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 13.05.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод"
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 (повний текст рішення складено 19.02.2026)
у справі №910/13285/25 (суддя Удаловоа О.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод"
до відповідача 1 - Акціонерного товариства "Укргазвидобування"
до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогобицька машинобудівна компанія"
про визнання недійсним рішення та договору,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Київський машинобудівельний завод” (надалі – позивач, скаржника, ТОВ "Київський машинобудівельний завод") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства “Укргазвидобування” (надалі - відповідач-1, АТ “Укргазвидобування”), Товариства з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія” (надалі - відповідач-2, ТОВ “Дрогобицька машинобудівна компанія”) про визнання недійсним та скасування рішення замовника АТ “Укргазвидобування”, оформленого Протоколом №700 від 24.07.2025 щодо закупівлі № UA-2025-06-11-007791-a та визнання недійсним договору про надання послуг з ремонту автокранової техніки №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025, укладеного в межах процедури закупівлі № UA-2025- 06-11-007791-a між Акціонерним товариством “Укргазвидобування” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія”.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогобицька машинобудівна компанія" про визнання недійсним та скасування рішення замовника АТ “Укргазвидобування”, оформленого Протоколом №700 від 24.07.2025 щодо закупівлі № UA-2025-06-11-007791-a; визнання недійсним договору про надання послуг з ремонту автокранової техніки №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025, укладеного в межах процедури закупівлі № UA-2025- 06-11-007791-a між Акціонерним товариством “Укргазвидобування” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія” відмовлено повністю.
Не погодившись із прийнятим рішенням, 11.03.2026 (згідно дати звернення до системи “Електронний суд”) Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі №910/13285/25, в якій просить задовольнити клопотання про витребування доказів, викладене у розділі 7 цієї апеляційної скарги. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі № 910/13285/25 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що кінцевим власником частки 100% у статутному капіталі Замовника є Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, тому у розумінні ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» Відповідач 1 є замовником в розумінні Закону.
Апелянт вказує, що замовником у складі тендерної документації було встановлено умови, які не забезпечують рівних можливостей для всіх учасників процедури закупівлі, а саме – технічне завдання (Додаток №3 до тендерної документації) не містило повної, чіткої та однозначної інформації про предмет закупівлі, що унеможливило належну підготовку та подання обґрунтованої конкурентної пропозиції. Відповідно до статей 3, 5, 22 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник зобов`язаний формувати тендерну документацію з дотриманням принципів відкритості, недискримінації та рівного доступу учасників. Порушення цих вимог тягне недійсність рішень, прийнятих за результатами такої процедури.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що дії Відповідача 1 щодо прийняття рішення, оформленого Протоколом №700 від 24.07.2025, є такими, що порушують права та законні інтереси Позивача як учасника процедури закупівлі, і суперечать приписам Закону України «Про публічні закупівлі» та Цивільного кодексу України.
Скаржник зазначає, що договір укладено за результатами процедури, проведеної з істотним порушенням зазначених норм закону, що вплинуло на її результати та призвело до порушення прав Позивача як учасника, він не відповідає вимогам статей 203, 215 Цивільного кодексу України щодо дійсності правочинів.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" в матеріалах відсутні будь-які докази виконання/часткового виконання договору про надання послуг з ремонту автокранової техніки № УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025, укладеного в межах процедури закупівлі № UA-2025-06-11-007791-a, а тому самостійна та основна вимога про визнання його недійсним є належним способом захисту порушеного права Позивача, як учасника закупівлі.
Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що невідхилення Акціонерним товариством «Укргазвидобування» тендерної пропозиції Відповідача 2, проведення за її участю процедури закупівлі є порушенням положень статей 5, 16, 29, 31 Закону України «Про публічні закупівлі» та прав Позивача, як учасника, з ким мав би бути укладено договір. Відтак, незаконними є результати торгів, а укладений за наслідками проведення процедури закупівлі договір є недійсним як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства у сфері закупівель.
Скаржник вказує, що Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 та ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/13285/25 було протиправно та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань Позивача про витребування доказів, а підготовче провадження закрито.
Також, позивач просить суд апеляційної інстанції витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька машинобудівна компанія» належним чином засвідчені копії документів щодо належного обґрунтування та документального підтвердження ціни та вартості відповідних товарів, робіт та послуг, що запропоновані Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька машинобудівна компанія» та в загальному складають 32 854 822,00 грн. під час здійснення відкритих торгів з особливостями за ідентифікатором № UA-2025-06-11-007791-a, якими передбачено закупівлю наступних послуг: 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі №910/13285/25 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.
20.03.2026 (згідно дати звернення до системи “Електронний суд”) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026, а саме докази сплати судового збору на суму 7 267, 20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2354 від 20.03.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі №910/13285/25. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі №910/13285/25. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 13.05.2026.
28.04.2026 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який вмотивований тим, що заявляючи позов про визнання недійсним та скасування рішення замовника АТ «Укргазвидобування», оформленого Протоколом №700 від 24.07.2025, та визнання договору про надання послуг з ремонту автокранової техніки №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025 Позивач не конкретизує у чому саме полягає порушення його прав та яку мету він переслідує, звертаючись до суду, а також не вказує яким чином задоволення позовним вимог призведе до ефективного захисту його прав, тобто який позитивний ефект буде ним досягнутий.
Акціонерне товариство "Укргазвидобування" вказує, що процедура закупівлі завершилася укладенням відповідного договору, вимога Позивача про визнання недійсним рішення замовника не є ефективним способом захисту, адже воно вичерпало свою дію фактом його виконання (укладенням Договору) та не призведе до поновлення майнових прав Позивача, що свідчить про неефективність обраного Позивачем способу захисту.
Відповідач-1 вказує, що 24.10.2025 на електронну пошту АТ «Укргазвидобування» надійшов адвокатський запит від адвоката Безвершенко О.О. про отримання відповідних документів та інформації, а граничним строком надання відповіді на адвокатський запит є 30.10.2025.
Відповідач-1 зазначає, що ст. 81 ГПК України покликана забезпечити можливість сторін підтвердити чи спростувати доводи, якими інша сторона мотивує свою позицію, шляхом витребування і долучення необхідних доказів до матеріалів справи. Тобто докази мають бути витребувані у особи та надані нею в матеріали справи.
08.05.2026 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" надійшла відповідь на відзив, яка вмотивована тим, що позиції Відповідача суперечливі щодо аномально низької ціни тендерної пропозиції Відповідача-2. Фактично Відповідач намагається підмінити зміст доводів Позивача виключно посиланням на алгоритм автоматичного визначення аномально низької ціни електронною системою закупівель. Водночас Позивач в апеляційній скарзі звертає увагу не лише на формальні критерії автоматичного визначення аномально низької ціни, а насамперед на очевидну економічну необґрунтованість окремих складових вартості робіт, які були запропоновані Відповідачем-2
Скаржник вказує, що у клопотаннях про витребування доказів було прямо зазначено, що витребувані документи стосуються формування технічних та кваліфікаційних вимог закупівлі, визначення очікуваної вартості предмета закупівлі, фактичного виконання Оспорюваного договору, а також руху коштів за таким договором. Очевидно, що зазначені документи безпосередньо пов`язані з предметом спору та мають істотне значення для правильного вирішення справи.
У судове засідання, що відбулось 13.05.2026 з`явились представники позивача та відповідача-1, надали свої пояснення щодо суті спору та просили задовольнити вимоги викладені в їх процесуальних документах. Відповідач-2 в судове засідання не з`явився, своїх представників не направив, про час дату та місце судового засідання повідомлені належним чином згідно інформації наявної в системі «Електронний суд».
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Щодо клопотання скаржника про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька машинобудівна компанія» належним чином засвідчені копії документів щодо належного обґрунтування та документального підтвердження ціни та вартості відповідних товарів, робіт та послуг, що запропоновані Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька машинобудівна компанія» та в загальному складають 32 854 822,00 грн. під час здійснення відкритих торгів з особливостями за ідентифікатором № UA-2025-06-11-007791-a, якими передбачено закупівлю наступних послуг: 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання
Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У клопотанні про витребування судом групи однотипних документів як доказів додатково зазначаються ознаки, що дозволяють ідентифікувати відповідну групу документів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. 
Отже, ст. 81 ГПК України покликана забезпечити можливість сторін підтвердити чи спростувати доводи, якими інша сторона мотивує свою позицію, шляхом витребування і долучення необхідних доказів до матеріалів справи. Тобто докази мають бути витребувані у особи та надані нею в матеріали справи.
Cкаржником не дотримано вимог ст. 81 ГПК України при зверненні з клопотання про витребування доказів, зокрема не зазначено обставини, які може підтвердити витребуваний доказ, або аргументи, які він може спростувати.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про витребування доказів суперечить приписам ст. 81 ГПК України, у зв`язку із цим не підлягає задоволенню.
Щодо доводів скаржника про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки позивачем 24.10.2025 було скеровано відповідачам адвокатський запит про отримання відповідних документів та інформації.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
27.10.2025 представник позивача скерував через систему “Електронний суд” позовну заяву ТОВ “Київський машинобудівний завод” Акціонерного товариства "Укргазвидобування", Товариства з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія” про визнання недійсними рішення та договору.
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання позивача про витребування доказів є передчасним, оскільки подане до закінчення строку надання відповіді на адвокатський запит.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.06.2025 Акціонерне товариство “Укргазвидобування” як Замовник через систему “Prozzoro” опублікувало оголошення за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2025-06- 11-007791-a про проведення відкритих торгів з особливостями за ідентифікатором № UA-2025-06-11-007791-a, якими передбачено закупівлю наступних послуг: 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання. Вказана вище публічна закупівля була розділена на 3 лоти. 
Предметом оскарження в цьому позові є Лот №3 – 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (Послуги з ремонту автомобільних кранів КС-55727-F, КС-55727-Y-11, КТА-25, КТА-32 на шасі автомобілів МАЗ, КрАЗ для західного регіону) відкритих торгів з особливостями за ідентифікатором № UA-2025-06-11-007791-a за посиланням https://smarttender.biz/government/lot/details/27942205/. Очікувана вартість предмета закупівлі: 38172507,32 грн з ПДВ. Умови оплати договору – післяплата впродовж 30-ти календарних днів з дати підписання Сторонами кожного акту приймання-передачі наданих послуг та отримання рахунку на оплату від Виконавця. Критерієм вибору переможця є ціна 100%. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 26 червня 2025 15:00. Дата та час розкриття тендерних пропозицій: 26 червня 2025 15:00. Строк поставки товару – згідно оголошення про проведення відкритих торгів та тендерної документації: до 31 березня 2026 року.
26.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “Київський машинобудівельний завод” надало Замовникові свою Тендерну пропозицію UA-2025-06-11-007791-a. Запропонована остаточна вартість послуг щодо Лоту № 3 склала 33216000,00 грн. 
26.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія” надало Замовникові свою Тендерну пропозицію UA-2025-06-11-007791-a. Запропонована остаточна вартість послуг щодо Лоту № 3 склала 32854822,00 грн. 
Протоколом розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2025-06-11-007791-a Замовником визначено переможцем Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія”. 
Згідно звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2025-06-11-007791-a від 19.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія” відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим в тендерній документації. Відсутні підстави для відмови, установлені ст. 17 Закону України ”Про публічні закупівлі”. Ціна пропозицій учасника після закінчення аукціону 32854822,00 грн. 
Згідно рішення Уповноваженої особи АТ “Укргазвидобування” (код за ЄДРПОУ: 30019775), оформленого Протоколом №700 від 24.07.2025 вирішено: 
1. Визначити учасника по Лоту №3 ТОВ “Дрогобицька машинобудівна компанія” (ЄДРПОУ 43925983) з ціною тендерної пропозиції 32854822,00 грн з ПДВ переможцем процедури відкритих торгів проведених у порядку, визначеному Особливостями щодо закупівлі 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (Послуги з ремонту автокранової техніки): 
Лот №1 - 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (Послуги з ремонту автомобільних кранів КС-55727-F на шасі автомобіля МАЗ); 
Лот №2 - 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (Послуги з ремонту автомобільних кранів КТА-32 на шасі автомобіля КрАЗ); 
Лот №3 - 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (Послуги з ремонту автомобільних кранів КС-55727-F, КС-55727-Y-11, КТА-25, КТА-32 на шасі автомобілів МАЗ, КрАЗ для західного регіону), №25П-216, ідентифікатор закупівлі №UA-2025-06-11-007791-a. 
2. Прийняти рішення про намір укласти договір з учасником по Лоту №3 ТОВ “Дрогобицька машинобудівна компанія” (ЄДРПОУ 43925983)з ціною тендерної пропозиції 32854822,00 грн з ПДВ процедури відкритих торгів проведених у порядку, визначеному Особливостями щодо закупівлі 50110000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (Послуги з ремонту автокранової техніки). 
3. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 33 Закону України “Про публічні закупівлі” (далі – Закон) оприлюднити в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю. 
4. Підрозділу, відповідальному за укладення договору, перевірити документи, що вимагаються Замовником для завантаження переможцем процедури закупівлі відповідно до вимог пункту 47 Особливостей (в тому числі дотримання чотириденного строку на їх завантаження згідно з Особливостями), та інші документи відповідно до вимог тендерної документації даної процедури закупівлі. 
5. Згідно з п. 49 Особливостей підрозділу, відповідальному за укладення договору, у строк з 30.07.2025 по 08.08.2025 укласти договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі. 
6. В день підписання договору про закупівлю, підрозділу, відповідальному за укладення договору про закупівлю, обов`язково надати Уповноваженій особі та відділу адміністрування тендерів та методологічної роботи Департаменту закупівель договір про закупівлю та всі додатки до нього в електронному вигляді для подальшого його оприлюднення в електронній системі закупівель відповідно до ст. 10 Закону. 
7. Не пізніше 10 робочих днів з дня виконання сторонами договору про закупівлю або закінчення строку дії договору про закупівлю, за умови його виконання сторонами, або його розірвання, підрозділу, відповідальному за укладання договору про закупівлю, надати Уповноваженій особі та відділу адміністрування тендерів та методологічної роботи Департаменту закупівель інформацію, яка вимагається ч. 1 ст. 42 Закону для подальшого оприлюднення в електронній системі закупівель звіту про виконання договору про закупівлю відповідно до ст. 10 Закону.
18.08.2025 між Акціонерним товариством “Укргазвидобування” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Дрогобицька машинобудівна компанія” укладено договір про надання послуг з ремонту автокранової техніки № УБГ-2148-ПС-25.
Предметом позову у цій справі є вимоги позивача: – про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи АТ “Укргазвидобування” (код за ЄДРПОУ: 30019775), оформленого Протоколом №700 від 24.07.2025; – про визнання недійсним договору про надання послуг з ремонту автокранової техніки № УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025, укладеного в межах процедури закупівлі № UA-2025-06-11-007791-a.
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовано тим, що замовником у складі тендерної документації було встановлено умови, які не забезпечують рівних можливостей для всіх учасників процедури закупівлі, а саме – технічне завдання (Додаток №3 до тендерної документації) не містило повної, чіткої та однозначної інформації про предмет закупівлі, що унеможливило належну підготовку та подання обґрунтованої конкурентної пропозиції. Відповідно до статей 3, 5, 22 Закону України “Про публічні закупівлі”, замовник зобов`язаний формувати тендерну документацію з дотриманням принципів відкритості, недискримінації та рівного доступу учасників. Порушення цих вимог тягне недійсність рішень, прийнятих за результатами такої процедури. Також відповідачем 2 до своєї тендерної пропозиції додані документи, що не відповідають вимогам Тендерної документації, що було підставою для відхилення такої тендерної пропозиції учасника. Оскільки спірний договір укладено за результатами процедури, проведеної з істотним порушенням зазначених норм закону, що вплинуло на її результати та призвело до порушення прав позивача як учасника, він не відповідає вимогам статей 203, 215 Цивільного кодексу України щодо дійсності правочинів. Таким чином, оскаржуваний договір не може породжувати юридичних наслідків, на які він був спрямований, та підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.
Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. 
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. 
При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. 
Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки від порушення його прав. Таким чином, з огляду на положення процесуального закону, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладених в позові вимог. 
Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (інтересу), а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. 
Отже, суд першочергово перевіряє, чи були порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені і чи є відповідні позовні вимоги у справі. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19). 
Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті. 
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 11.02.2020 у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19). 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц). 
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19. 
Щодо оспорення рішень замовника за результатами закупівель в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.08.2023 року у справі № 924/1288/21 та постановах Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 904/180/22 та від 18.01.2023 у справі № 904/115/22 зроблено наступні правові висновки. Якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту. При цьому, оскільки процедура закупівлі завершується укладенням договору, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору).
Оскільки процедура закупівлі завершилася укладенням відповідного договору, вимога позивача про визнання недійсним рішення замовника не є ефективним способом захисту, адже воно вичерпало свою дію фактом його виконання (укладенням Договору) та не призведе до поновлення майнових прав позивача, що свідчить про неефективність обраного позивачем способу захисту.
В постанові Верховного Суду від 11.02.2026 № 916/3920/24 викладено наступну правову позицію щодо позовів з вимогою про визнання недійсними договорів: реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Відповідно до частин першої – третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).
Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин Цивільний кодекс України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину в порядку, передбаченому процесуальним законом.
При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 Цивільного кодексу України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.
Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у статтях 3, 627 Цивільного кодексу України, статтях 6, 43 Господарського кодексу України. Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації.
Такі висновки міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20.
Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Таким чином, виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.
Крім того особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).
Поряд з цим Верховним Судом неодноразово зроблено висновок, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.
Суд першої інстанції вірно відзначає, що у випадку порушення вимог законодавства при укладенні договору про закупівлю, за винятком тих, що передбачені статтею 43 “Нікчемність договору про закупівлю” Закону України “Про публічні закупівлі”, такий договір може бути визнаний недійсним в судовому порядку на підставі статей 203, 215 ЦК України, тобто є оспорюваним.
В свою чергу, зміст Договору №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025: - не суперечить актам законодавства України, інтересам держави і суспільства; - волевиявлення учасників правочину було вільним, що підтверджується підписанням Договору та подальшим його виконанням; - правочин вчинено у письмовій формі; - господарські операції за Договором спричинили реальні зміни майнового стану Сторін. 
В момент вчинення Договору №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025, сторонами було дотримано вимог, що передбачені нормами ст. 203 Цивільного кодексу України та досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Враховуючи викладене, наявність укладеного договору свідчить про те, що обидві сторони бажали укласти договір, і що їхній зовнішній вираз волі (волевиявлення) відповідає внутрішній волі. 
Виходячи з положень статті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Визнання правочину недійсним (або його частини) господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням законом, а не заходом відповідальності сторін; для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні бути усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону. 
Однак, позивач у позовній заяві не навів жодних підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, з якими закон пов`язує недійсність правочину та не надав належних доказів порушення прав та інтересів позивача укладанням Договору. Отже, доводи позивача про те, що Договір №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025 підлягає визнанню недійсним не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать положенням ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Отже, з аналізу поданого до суду позову вбачається, що позивач не обґрунтував та не довів, яким чином визнання недійсними та скасування рішення уповноваженої особи про визначення переможця, оформленого протоколом № 700 від 24.07.2025, та визнання недійсним договору №УБГ-2148-ПС-25 від 18.08.2025, укладеного за результатами проведеної закупівлі, сприятиме ефективному захисту або поновленню порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду та в чому полягає порушення його прав при проведенні таких закупівель.
Таким чином суд, першої інстанції дійшов вірного висновку, що задоволення позовних вимог не матиме правовим наслідком визнання Товариства з обмеженою відповідальністю “Київський машинобудівельний завод” переможцем торгів по лоту № 3. Крім того у разі задоволення позову в Акціонерного товариства “Укргазвидобування” не виникне зобов`язання укласти з Позивачем договори за результатами проведення таких договорів. За таких обставин, спосіб захисту права у цій справі, жодним чином не пов`язаний з ефективним захистом, або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог, оскільки, задоволення позову у даній справі ніяким чином не відновить будь-які права позивача та не матиме наслідком укладення з позивачем відповідного договору, а отже обраний позивачем спосіб захисту є не ефективним, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України “Про публічні закупівлі” замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо: 1) замовник має незаперечні докази того, що учасник процедури закупівлі пропонує, дає або погоджується дати прямо чи опосередковано будь-якій службовій (посадовій) особі замовника, іншого державного органу винагороду в будь-якій формі (пропозиція щодо найму на роботу, цінна річ, послуга тощо) з метою вплинути на прийняття рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі або застосування замовником певної процедури закупівлі; 2) відомості про юридичну особу, яка є учасником процедури закупівлі, внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення; 3) службову (посадову) особу учасника процедури закупівлі, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією; 4) суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендерів; 5) фізична особа, яка є учасником процедури закупівлі, була засуджена за кримінальне правопорушення, вчинене з корисливих мотивів (зокрема, пов`язане з хабарництвом та відмиванням коштів), судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку; 6) службова (посадова) особа учасника процедури закупівлі, яка підписала тендерну пропозицію (або уповноважена на підписання договору в разі переговорної процедури закупівлі), була засуджена за кримінальне правопорушення, вчинене з корисливих мотивів (зокрема, пов`язане з хабарництвом, шахрайством та відмиванням коштів), судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку; 7) тендерна пропозиція подана учасником конкурентної процедури закупівлі або участь у переговорній процедурі бере учасник, який є пов`язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з уповноваженою особою (особами), та/або з керівником замовника; 8) учасник процедури закупівлі визнаний у встановленому законом порядку банкрутом та стосовно нього відкрита ліквідаційна процедура; 9) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація, передбачена пунктом 9 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (крім нерезидентів); 10) юридична особа, яка є учасником процедури закупівлі (крім нерезидентів), не має антикорупційної програми чи уповноваженого з реалізації антикорупційної програми, якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) або робіт дорівнює чи перевищує 20 мільйонів гривень (у тому числі за лотом); 11) учасник процедури закупівлі є особою, до якої застосовано санкцію у виді заборони на здійснення у неї публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції"; 12) службова (посадова) особа учасника процедури закупівлі, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з використанням дитячої праці чи будь-якими формами торгівлі людьми; 13) учасник процедури закупівлі має заборгованість із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім випадку, якщо такий учасник здійснив заходи щодо розстрочення і відстрочення такої заборгованості у порядку та на умовах, визначених законодавством країни реєстрації такого учасника.
Замовник може прийняти рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та може відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо учасник процедури закупівлі не виконав свої зобов`язання за раніше укладеним договором про закупівлю з цим самим замовником, що призвело до його дострокового розірвання, і було застосовано санкції у вигляді штрафів та/або відшкодування збитків - протягом трьох років з дати дострокового розірвання такого договору. 
Учасник процедури закупівлі, що перебуває в обставинах, зазначених у частині другій цієї статті, може надати підтвердження вжиття заходів для доведення своєї надійності, незважаючи на наявність відповідної підстави для відмови в участі у процедурі закупівлі. Для цього учасник (суб`єкт господарювання) повинен довести, що він сплатив або зобов`язався сплатити відповідні зобов`язання та відшкодування завданих збитків. Якщо замовник вважає таке підтвердження достатнім, учаснику не може бути відмовлено в участі в процедурі закупівлі. 
Учасник процедури закупівлі в електронній системі закупівель під час подання тендерної пропозиції підтверджує відсутність підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті. 
Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством щодо відсутності підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі через електронну систему закупівель. Замовник не вимагає від учасників документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 1 і 7 частини першої цієї статті. 
Замовник не вимагає документального підтвердження публічної інформації, що оприлюднена у формі відкритих даних згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації" та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним, або публічної інформації, що є доступною в електронній системі закупівель. 
Переможець процедури закупівлі у строк, що не перевищує десяти днів з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, повинен надати замовнику документи шляхом оприлюднення їх в електронній системі закупівель, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6, 8, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті. 
У разі якщо учасник процедури закупівлі має намір залучити спроможності інших суб`єктів господарювання як субпідрядників/співвиконавців в обсязі не менше ніж 20 відсотків від вартості договору про закупівлю у випадку закупівлі робіт або послуг для підтвердження його відповідності кваліфікаційним критеріям відповідно до частини третьої статті 16 цього Закону, замовник перевіряє таких суб`єктів господарювання на відсутність підстав, визначених у частині першій цієї статті.
Пунктом 1 розділу IV Тендерної документації зазначено, що Єдиним критерієм оцінки згідно цієї процедури закупівлі є ціна. Питома вага цінового критерію – 100%.
Відповідачем-2 було запропоновано цінову пропозицію у розмірі 32854822,00 грн, в свою чергу позивачем запропоновано цінову пропозицію у розмірі 33216000,00 грн. Тобто пропозиція відповідача-2 була нижчою від пропозиції позивача і була єдиним критерієм згідно тендерної документації для визначення переможця закупівлі.
Тобто, відповідач-2 запропонував найнижчу ціну за надання послуг, відповідачем-1 було встановлено відсутність підстав, передбачених ст 17 Закону України “Про публічні закупівлі”, для відмови відповідачу-2 у участі в процедурі закупівлі, як і встановлено відповідність пропозиції відповідача-2 тендерній документації, в зв`язку з чим були відсутні підстави для визначення іншого переможця, ніж відповідач-2, який подав найнижчу цінову пропозицію.
Позивачем не надано суду доказів наявності підстав для відмови відповідачу-2 у участі в процедурі закупівлі чи подання іншим учасником нижчої цінової пропозиції чи доказів невідповідності поданих в заявці документів тендерній документації чи не відповідності відповідача-2 іншим кваліфікаційним критеріям.
Стосовно доводів скаржника про встановлення замовником умов у складі тендерної документації, які не забезпечують рівних можливостей для всіх учасників процедури закупівлі, а саме – технічне завдання (Додаток №3 до тендерної документації) не містило повної, чіткої та однозначної інформації про предмет закупівлі, що унеможливило належну підготовку та подання обґрунтованої конкурентної пропозиції, то вони не підтверджені матеріалами справи та не впливають на результат вирішення спору, з урахуванням встановлених судом обставин. 
Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогобицька машинобудівна компанія" про визнання недійсним рішення та договору
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі № 910/13285/25 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 – 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський машинобудівельний завод" - залишити без задоволення
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 у справі № 910/13285/25 - залишити без змін.
Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 – 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 07.07.2026

Головуючий суддя С.А. Гончаров 

Судді О.В. Тищенко

А.О. Мальченко