МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2026 р. | № 400/2614/26
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до  ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 54203,74 грн

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – позивач) до ОСОБА_1 (далі – відповідачка), в якій позивач просив суд стягнути з відповідачки податкову заборгованість у рахунок погашення податкового боргу у сумі 54203,74 грн, а саме:
з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на користь зведеного бюджету Держави та Коблівської ОТГ у сумі 42564,99 грн;
з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 3518,75 грн на користь бюджету Держави;
з адміністративних штрафів та інших санкцій на користь бюджету Держави у сумі 8120,00 гривень.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі податкових повідомлень-рішень (далі – ППР) контролюючого органу у відповідачки виник податковий борг в розмірі 54203,74 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства вона не сплатила.
У відзиві на позовну заяву від 11.06.2026 відповідачка заперечила проти позову і просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що ППР, на підставі яких позивач просить суд стягнути з неї податковий борг, та відповідну податкову вимогу вона не отримувала. Відтак у контролюючого органу не виникло законного права на звернення адміністративного суду з цим позовом. Крім того, позовні вимоги стосуються нарахувань за звітний період 2021 року. Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (далі – ПК України) контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Перевірка та нарахування зобов`язань відбулися лише у січні 2025 року, тобто поза межами встановленого законом трирічного строку давності, що робить такі нарахування незаконними. Також позивач не надав суду первинних документів, які стали підставою для визначення суми зобов`язання, що унеможливлює перевірку законності дій контролюючого органу. Натомість подані до суду копії поштового конверта, рекомендованого повідомлення про вручення ф.119 та довідки форми 20 про причини повернення відправлення № 0601103594042 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» від 10.02.2025 є неналежними і недопустимими доказами.
23.06.2026 позивач подав до суду першої інстанції відповідь на відзив, в якій підтримав свої позовні вимоги. Він закцентував увагу на тому, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку. Всі відповідні надіслані контролюючим органом ППР вважаються відповідно до пункту 42.2 статті 42, пункту 58.3 статті 58 ПК України належним чином врученими відповідачці.
13.07.2026 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшли заперечення відповідачки від 13.07.2026, в якому наголосив на пропуску контролюючим органом 1095-денного строку давності для нарахування зобов`язань за звітний 2021 рік. В цілому позивач не спростував її доводи, що були викладені в її відзиві на позовну заяву.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
28.05.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та про відкриття провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.03.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
11.06.2026 представник відповідачки подав до Миколаївського окружного адміністративного суду клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву і про витребування у відповідача доказів.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.06.2026 поновлено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву та відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідачки від 11.06.2026 про витребування доказів.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Позивач визначив відповідачці такі грошові зобов`язання:
1) з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (Державний бюджет України), на підставі ППР (форма «Р») від 21.01.2025 № 825/14292405:
у сумі 2784,21 грн (основний платіж), строк сплати – 08.03.2025, за період 2021 року;
у сумі 696,05 грн (штрафні санкції), строк сплати – 08.03.2025, за період 2021 року;
у сумі 38,49 грн (пеня) за період з 08.02.2025 по 08.03.2025;
2) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (рахунок розмежування Казначейства, територія Коблівської сільської територіальної громади), на підставі:
а) ППР (форма «ПС) від 21.01.2025 № 808/14292405 у сумі 340,00 грн (штрафні санкції), строк сплати – 20.02.2025, за період 2021 року;
б) ППР (форма «Р») від 21.01.2025 № 824/14292405:
у сумі 33410,48 грн (основний платіж), строк сплати – 08.03.2025, за період 2021 року;
у сумі 8352,62 грн (штрафні санкції), строк сплати – 08.03.2025, за період 2021 року;
у сумі 461,89 грн (пеня) за період з 08.02.2025 по 08.03.2025;
3) з адміністративних штрафів та інших санкцій (Державний бюджет України) на підставі:
а) ППР (форма «ПС») від 21.01.2025 № 822/14292405 у сумі 1020,00 грн (штрафні санкції), строк сплати – 20.02.2025, за період 2021 року;
б) ППР (форма «ПС») від 21.01.2025 № 826/14292405 у сумі 7100,00 грн (штрафні санкції), строк сплати – 20.02.2025, за період 2021 року.
Позивач надіслав відповідачці на адресу її місця проживання відповідно до Відповіді від 28.05.2026 № 2806184 з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.03.2026 № 2482993 лист, в який було вкладено «ППР 808, 822, 824-826/14292405», і який не був нею отримана у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується Довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 06.02.2025 і рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 0601103594042.
Позивач виставив відповідачці податкову вимогу від 20.03.2025 № 0002560-1305-1429 (форма «Ф») на суму 55299,25 грн, яка згідно з Довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 15.04.2025 до поштового відправлення № 0601128547847 нею не отримана у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
У матеріалах справи відсутні відомості про оскарження відповідачкою зазначеної податкової вимоги в адміністративному або судовому порядку.
Загальний розмір податкового боргу відповідачки на день звернення позивача до суду становив 54203,74 грн, що підтверджується відповідним розрахунком позивача та витягами з інтегрованої картки платника. 
З метою стягнення з відповідача вищенаведеного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 56.11 статті 56 ПК України закріплено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:
платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Крім цього, відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, – після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Абзацом третім пункту 129.4 статті 129 ПК України передбачено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з абзацом першим пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня – у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39^2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, – за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (пункт 102.4 статті 102 ПК України).
Таким чином, стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки, безумовно вважається безнадійним.
У разі, коли контролюючий орган ініціював до стягнення податкового боргу до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 813/135/16 і від 13.12.2023 у справі № 804/3830/17.
Водночас на дату формування спірного податкового боргу перебіг строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, був зупинений.
Строк давності зупинявся в такі періоди:
з 18.03.2020 по 17.03.2022 – відповідно до пункту 52 примітки 2 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків;
з 07.03.2022 по 24.11.2022 – відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків;
у періоді з 07.03.2022 по 17.03.2022 – одночасно діяли пункт 52 примітки 2 і підпункт 69.9 пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків;
з 17.03.2022 по 01.08.2023 – відповідно до пункту 102.9 статті 102 ПК України (з 17.03.2022 по 27.05.2022 норма діяла без виключень, а з 27.05.2022 по 01.08.2023 – з виключеннями щодо випадків, передбачених ПК України);
у періоді з 17.03.2022 по 24.11.2022 – одночасно діяли підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України і пункту 102.9 статті 102 ПК України;
з 24.11.2022 по 01.08.2023 – відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтям 59-60, 87-101 ПК України, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 ПК України;
у періоді з 27.05.2022 по 01.08.2023 – пункту 102.9 статті 102 ПК України діяв із виключеннями, передбаченими підпунктом 69.9 пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України;
з 01.08.2023 – для груп платників з податковим боргом, який виник до 24.02.2022, згідно з підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Аналогічні правові висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 320/15639/23, від 23.04.2025 у справі № 240/9272/23 і від 14.07.2026 у справі № 420/37160/24.
З вищевикладеного слідує, що 21.01.2025 (день прийняття вищенаведених ППР) контролюючий орган мав повноваження щодо визначення відповідачці грошових зобов`язань за 2021 рік. 
Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, – протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до абзацу другого пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У постанові від 23.05.2022 у справі № 810/3116/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків кореспонденції у спосіб, визначений статтями 42, 58 ПК України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають та відносини між ними регулюють Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071) (далі – Правила № 270).
Відповідно до абзацу першого пункту 73 Правил № 270 інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку – шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.
За змістом пункту 81 Правил № 270 передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності – будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 86 Порядку № 270 встановлено, що у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.
Відповідно до пункту 101 Порядку № 270 у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення «EMS» – 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази – відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений.
Згідно з пунктом 2.4.54 Регламенту надання послуг з пересилання відправлень (https://www.ukrposhta.ua/doc/regulatory-framework/rehlament_z_nadannia_posluh_z_ peresylannia_vidpravlen_02032026.pdf) у разі неможливості вручення одержувачам, рекомендована письмова кореспонденція зберігається ОПЗ місця призначення протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня їх надходження (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка» або «Повістка ТЦК»).
Як передбачено пунктом 102 (у редакції, чинній з 14.10.2023) після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Верховний Суд у постановах від 05.03.2026 у справі № 120/12990/25 і від 12.08.2026 у справі № 420/37587/25 звернув увагу на важливість дотримання операторами поштового зв`язку вимог Правил № 270 у контексті належного повідомлення особи про надходження поштових відправлень та оцінки обставин пропуску строку звернення до суду.
Суд встановив, що згідно з написами на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 0601103594042 це відправлення містило «ППР 808, 822, 824-826/14292405», і воно не було нею отримане у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується Довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 06.02.2025 до поштового відправлення № 0601103594042.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) і Довідки про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 0601103594042 вказане поштове відправлення було подано 21.01.2026 і зберігалось об`єктом поштового зв`язку місця призначення до 06.02.2025, тобто більше 14 календарних днів, встановлених пунктом 2.4.54 Регламенту надання послуг з пересилання відправлень.
Відтак ППР від 21.01.2025 № 808/14292405, від 21.01.2025 № 822/14292405, від 21.01.2025 № 824/14292405, від 21.01.2025 № 825/14292405 і від 21.01.2025 № 826/14292405 вважаються належним чином врученими відповідачці, а визначені у них грошові зобов`язання – узгодженими.
У постанові від 18.04.2019 у справі № 813/2092/15 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є:
«… обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.»
У зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 20.03.2025 № 0002560-1305-1429 (форма «Ф») на суму 55299,25 грн, яка згідно з Довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 15.04.2025 до поштового відправлення № 0601128547847 нею не отримана у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідачка не зверталася до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу, суму податкового боргу у визначені строки не сплатив.
Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачкою заборгованості станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідачки, ні з боку позивача не надійшло.
Тому відповідні суми грошових зобов`язань відповідача вважаються узгодженими та є податковим боргом.
Податкова вимога вважається отриманою відповідачкою 15.04.2025, а позов поданий позивачем 11.03.2026, тобто у строки, встановлені пунктом 95.2 статті 95 ПК України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 задовольнити повністю.
2. Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 54203 (П`ятдесят чотири тисячі двісті три) гривні 74 копійки у рахунок погашення податкового боргу, а саме:
з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 42564 (Сорок дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні 99 копійок на користь відповідних бюджетів (рахунок розмежування Казначейства, територія Коблівської сільської територіальної громади);
з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 3518 (Три тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 75 копійок на користь Державного бюджету України;
з адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 8120 (Вісім тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок на користь Державного бюджету України.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
6. Учасники справи:
позивач: Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; код ЄДРПОУ 44104027);
відповідачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
7. Повний текст рішення суду складений 17.08.2026.

Суддя В.Г.Ярощук