Справа № 404/9474/25 
Номер провадження 2/404/3437/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького
в складі: головуючого судді – Мохонько В.В.,
за участі секретаря – Клочко А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування до  ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів , -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав; дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на опікування Виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь тих осіб, установ, яким буде передана дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2025 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вимоги мотивує тим, що матір?ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 
Мати зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_2 .
Матеріалами, зібраними Службою у справах дітей Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, з?ясовано, що громадянка ОСОБА_1 опинилась у складних життєвих обставинах та безпідставно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, що підтверджується листом на ім`я начальника Служби від 17.04.2024 року за № 01-16/183-24, Висновком оцінки потреб сім`ї та наказом Служби у справах дітей Вільногірської міської ради від 17.04.2024 року за № 18-ОД-24 / а.с.13-16/.
Службою у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області одержано повідомлення від комунального некомерційного підприємства «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області» щодо небезпечних умов, у яких перебуває малолітній ОСОБА_3 .
Виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування від 26.08.2025 року № 308/0/7-25, прийнято рішення про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_3 у матері без позбавлення її батьківських прав.
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. 
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти відібрання сина ОСОБА_5 . 
Третя особа до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином.
Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, важає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа ма4є право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір?ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00044414897 від 06.04.2024 року/а.с.8/. 
Мати зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_2 .
Матеріалами, зібраними Службою у справах дітей Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, з`ясовано, що громадянка ОСОБА_1 опинилась у складних життєвих обставинах та безпідставно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, що підтверджується листом на ім`я начальника Служби від 17.04.2024 року за № 01-16/183-24, Висновком оцінки потреб сім`ї та наказом Служби у справах дітей Вільногірської міської ради від 17.04.2024 року за № 18-ОД-24
/ а.с.13-16/.
Службою у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області одержано повідомлення від комунального некомерційного підприємства «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області» щодо небезпечних умов, у яких перебуває малолітній ОСОБА_3 .
Під час проведення перевірки встановлено наступне. Умови для проживання виховання і розвитку дитини за адресою мешкання родини не створені: у помешканні антисанітарні умови, сморід. Спальне місце дитини у неналежному стані. Дитина брудна.
Приготовані страви, продукти харчування, придатні для дитини, відсутні. Дитина має доступ до відкритого вікна, до електроплити, медичних препаратів. На обличчі у дитини синець. 3 пояснень матері, травму синові випадково завдала вона. У зв?язку з носовою кровотечею, порушенням у дитини координації руху внаслідок цієї травми мати зверталася до швидкої медичної допомоги. Дитину було доставлено до комунального підприємства «Регіональний центр родинного здоров?я» Дніпропетровської обласної ради» та оглянуто спеціалістами, надано рекомендації щодо нагляду сімейного лікаря, яких мати не виконала.
Громадянка ОСОБА_1 неодноразово проходила лікування у медичному стаціонарі та лікується амбулаторно у зв?язку з психічним розладом. 
Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 26.06.2025 року, складеним щодо малолітнього ОСОБА_3 , дитині в даній родині дуже небезпечно, і слід вживати заходів щодо негайного відібрання сина у матері/а.с.22-27/.
Станом на 26.08.2025 року Малолітній ОСОБА_3 повторно перебуває на обліку в Службі у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як дитина, що перебуває в складних життєвих обставинах, з підстав неналежного виконання матір?ю своїх обов?язків щодо виховання та утримання дитини.
Родині громадянки ОСОБА_1 надавалися соціальні послуги комунальним некомерційним підприємством «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області» у 2024 році та надається наразі соціальна послуга «Соціальний супровід сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах». Однак рекомендації фахівців виконуються частково, супровід є неефективним. 
Спеціалістами Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області матері дитини неодноразово роз?яснено передбачені чинним законодавством України батьківські обов`язки, однак мати не створює дитині належних умов для проживання, виховання і розвитку, наражає на небезпеку, підтвердженням чого є акти про обстеження умов проживання від 29.07.2025 року та 26.08.2025 року/а.с.35-36/.
Рішенням Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органу опіки та піклування від 26.08.2025 року № 308/0/7-25 негайно відібрано малолітнього ОСОБА_3 у матері без позбавлення її батьківських прав.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Будь-який спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Положення вказаної Конвенції, узгоджуються з нормами законів України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
У відповідності до частин першої та другої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам – за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.
Відібрання дитини – це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Верховний Суд у постанові від 03.05.2022 року у справі № 308/12188/18 вказав, що «основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток».
Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.
Стаття 171 СК України врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя 1. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. 2. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. 3. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
3 матеріалів, зібраних Службою у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, з`ясовано, що громадянка ОСОБА_1 опинившись у складних життєвих обставинах усвідомлено, безпідставно ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, виховання і розвитку своєї дитини, свідомо нехтує потребами дитини у батьківському піклуванні, що шкодить моральному розвитку та може мати негативні наслідки для фізичного здоров?я дитини.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_1 не може забезпечити належні умови проживання, виховання та всебічного розвитку своєму синові ОСОБА_5 , оскільки перебуває в складних матеріальних умовах.
Враховуючи підстави та обставини справи у сукупності, суд приходить до висновку, що відібрання дитини від ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, скероване на користь фізичного, духовного, емоційного розвитку дитини, убезпечить від негативних складових проживання з батьком, сприятиме позитивній долі дитини та не створить невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє відповідача від спілкування з дитиною, а також права на звернення до суду з позовом про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини.
У справі достатньо доказів, які свідчить про необхідність застосування положень ст. 170 СК до відповідача, суд не вбачає жодної підстави для відмови у задоволенні позову, убезпечуючи життя та здоров`я малолітньої доньки відповідача, враховуючи його ставлення і не використану можливість змінити відношення до батьківських обов`язків.
За вимогами ч. 4 ст. 170 СК в розмірі врегульовано ст. 183 СК підлягають стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь тих осіб, установ, яким буде передана дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2025 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача 2 422,40 грн. судового збору на користь держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 81,141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування до  ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.
Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на опікування Виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь тих осіб, установ, яким буде передана дитинаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2025 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення, в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач: Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської, місцезнаходження: вул. Віктора Варена, 15, м. Вільногірськ, Кам`янський район, Дніпропетровська область, код ЄДРПОУ 04052614;
відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
третя особа:  ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 13.07.2026 року

Суддя
Фортечного районного суду
міста Кропивницького Віталіна МОХОНЬКО