Справа № 341/1812/24 
Провадження № 11-кп/4808/482/26 
Категорія ч. 4 ст. 185 КК України  Головуючий у 1 інстанції  ОСОБА_1  
Суддя-доповідач   ОСОБА_2 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора на ухвалу Галицького районного суду від 24.06.2026 та вирок Галицького районного суду від 18.06.2026 щодо 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с. Лани Галицького району, Івано-Франківської області, зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 , непрацевлаштований, неодружений, з середньою освітою, раніше судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України,
з участю :
секретаря с/з - ОСОБА_6 ,
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_8 

в с т а н о в и в :
1. Зміст вироку суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК Українита призначено йому покарання: 
за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (місяців);
за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі;
за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на строк на строк 1 (один) рік 6 (місяців).
В строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання визначено обчислювати з 15.01.2026.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Розмір застави визначено в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 66 560 гривень (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
2. Зміст ухвали суду першої інстанції про виправлення описки.
Ухвалою суду виправлено допущену описку у вироку Галицького районного суду, постановленого 18.06.2026 щодо ОСОБА_5 .
Помилково відображений четвертий абзац резолютивної частини вироку, наступного змісту:
«- частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, з застосуванням статті 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті у виді позбавлення волі;»,
виправлено на правильний, наступного змісту:
«- частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, з застосуванням статті 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;».
3. Обставини у кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_5 в умовах воєнного стану таємно викрав чуже майно (крадіжку) потерпілого ОСОБА_9 , за наступних обставин.
28 червня 2024 року близько 19 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повертався пішки з с. Маріямпіль Дубовецької ТГ Івано-Франківської обл. до місця свого проживання у с. Лани Дубовецької ТГ Івано-Франківської обл.
Вийшовши за межі села Маріямпіль ОСОБА_5 побачив на узбіччі дороги поблизу однієї із земельних ділянок належний ОСОБА_9 велосипед марки «В`ТWIN» Rockrider 340, який останній залишив без нагляду, працюючи у той час на своїй земельній ділянці. У ОСОБА_5 виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, підійшов до вказаного велосипеду і, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно викрав велосипед марки «В`ТWIN» Rockrider 340, вартістю 6 680 гривень і поїхав ним до село Лани, у результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
ОСОБА_5 незаконно проник до житла потерпілої ОСОБА_10 , за наступних обставин.
07 липня 2024 року близько 17 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в особистих справах у с. Делієве Дубовецької ТГ Івано-Франківської обл. та проходячи повз житловий будинок ОСОБА_10 , що знаходиться у по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що у вказаному помешканні нікого немає, оскільки власниця зі своєю сім`єю проживає у м. Івано-Франківську вирішив незаконно проникнути всередину житла.
З цією метою ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що його дії порушують гарантоване Конституцією України право особи на недоторканість житла, діючи умисно, з метою незаконного проникнення до житла, через відсутню в огорожі хвіртку зайшов на територію господарства ОСОБА_10 та підійшов до житлового будинку.
Зрозумівши, що двері зачинені, а господаря немає вдома, ОСОБА_5 розбив скло в одному з вікон, і, порушуючи конституційне право ОСОБА_10 на недоторканність житла, через отвір у вікні незаконно, проти волі власника, за відсутності визначених законом підстав, увійшов всередину приміщення і тим самим порушив право потерпілої ОСОБА_10 на недоторканість житла.
ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, повторно, поєднано з проникненням у житло, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_11 , за наступних обставин.
У ніч на 09 липня 2024 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у помешканні його покійної односельчанки ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 нікого немає, оскільки її дочка ОСОБА_11 , яка на даний час є користувачем вказаного господарства, зі своєю сім`єю проживає у с. Тустань Дубовецької ТГ Івано-Франківського р-ну та, припускаючи, що у будинку можуть знаходитись цінні речі, вирішив проникнути всередину житла та вчинити звідти крадіжку чужого майна.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання 09 липня 2024 року, близько 04 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України 24 липня 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, пішов до вказаного господарства і через незачинену хвіртку зайшов на його територію. Надалі він підійшов з тильної сторони до її житлового будинку і, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно вчиняючи кримінальне правопорушення, переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, розбив скло в одному з вікон і через отвір у віконній рамі проник всередину будинку.
Перебуваючи у вказаному помешканні ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відшукав та склав в одній з кімнат належне ОСОБА_11 майно, а саме:
- мережевий фільтр - подовжувач марки "DataMAX", моделі «GAPBKKDS08CNT» на 8 розеток, довжиною 1,5 м, вартістю 438 гривень, 
- вживаний супутниковий ресивер марки «Openbox» моделі «S1», вартістю 285 гривень;
- вживані довгогубці марки «Сталь», плоскогубці цієї ж марки та кусачки торцеві марки "Сталь", вартістю по 93 гривні за 1 штуку, загальною вартістю 279 гривень;
- бездротову комп`ютерну мишу марки "Wireless Bluetooth mouse", вартістю 110 гривень;
- одну пару вживаного зимових черевиків марки "Columbia", 42 розміру, вартістю 483 гривні;
- 30,6 метра коаксіального кабелю марки «FinMark» моделі «F660BV», опором 75 Ом, вартістю 372 гривні;
- вживаний телевізор марки «SATURN» моделі «LCD 153», вартістю 966 гривень;
- вживаний супутниковий ресивер марки «uClan», моделі «B6 LITE» Full HD, вартістю 340 гривень;
- вживаний паяльник марки "Solder Iron", варістю 47 гривень, 
а всього майна на загальну суму 3 320 гривень.
Підготувавши таким чином для подальшого викрадення зазначене вище майно ОСОБА_5 , таємно викрав з вказаного будинку вживаний телевізор марки «SATURN» моделі «LCD 153» та вживаний супутниковий ресивер марки «uClan», моделі «B6 LITE» Full HD. Маючи намір повернутися за рештою підготовленого для крадіжки майна через отвір у віконні рамі покинув місце вчинення кримінального правопорушення та пішов до місця свого постійного проживання, щоб взяти пакет та повернутися назад для закінчення своїх злочинних дій.
Надалі, цього ж дня, 09 липня 2024 року близько 08 години 20 хвилин, ОСОБА_13 , продовжуючи свої злочинні дії, взяв з дому поліетиленовий пакет з логотипом «ВАШ ЛУЧШИЙ ВЬІБОР BMW» і направився до господарства покійної ОСОБА_12 , щоб забрати решта підготовлених до крадіжки речей і таким чином довести до кінця свої злочинні дії.
Проникнувши повторно через розбите уночі вікно до житлового будинку, ОСОБА_5 почав складати до принесеного пакету підготовлене до крадіжки майно, однак усіх дій, які вважав за необхідне для доведення свого злочинного умислу, до кінця не виконав, оскільки був виявлений усередині помешкання односельчанкою, яка припинила його злочинні дії і повідомила про вказаний факт ОСОБА_11 .
ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, повторно, поєднано з проникненням у житло таємно викрав чуже майно (крадіжку) потерпілої ОСОБА_10 , за наступних обставин.
09 липня 2024 року ОСОБА_5 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна з житлового будинку ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Зокрема, вказаного дня близько 19 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у с. Делієве, де разом зі своїм знайомим ОСОБА_14 по місцю проживання останнього розпивав алкогольні напої, достовірно знаючи, що у житловому будинку ОСОБА_10 є бензопила і у вказаному помешканні нікого немає, оскільки власниця зі своєю сім`єю проживає у м. Івано-Франківську, вирішив проникнути всередину житла та вчинити звідти крадіжку чужого майна.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, пішов до господарства ОСОБА_10 і через відсутню в огорожі хвіртку зайшов на його територію. Надалі ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до вікна житлового будинку, через яке декількома днями раніше він проникав до помешкання і віконна рама якого була забита фанерою, повторно вчиняючи кримінальне правопорушення, переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, із застосуванням фізичної сили вирвав з віконної рами фанеру та через утворений отвір проник всередину будинку.
Перебуваючи у вказаному помешканні ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно викрав з-під стола однієї з кімнат належну ОСОБА_10 бензопилу марки «STIHL» моделі «MS 180/C», 2014 року випуску, вартістю 3 675 гривень і, вилізши через розбите вікно, назовні, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та надалі розпорядився викраденим майном на власний розсуд, у результаті чого заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму. 
ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого – батька ОСОБА_5 , за наступних обставин. ОСОБА_15 протягом тривалого періоду часу проживає спільно із своїм батьком ОСОБА_16 та матір`ю ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 , де указані особи будучи пов`язані спільним побутом, ведуть спільне господарство та мають взаємні права і обов`язки, тобто перебувають у сімейних відносинах. 
За час спільного проживання між ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , у зв`язку із зловживанням ОСОБА_18 спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, які супроводжуються частими сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням відносно батька насильства в сім`ї.
Зокрема 09 грудня 2024 року та 27 грудня 2024 року ОСОБА_15 перебуваючи за місцем свого проживання неодноразово вчиняв відносно свого батька ОСОБА_19 психологічне насильство, за що 23 грудня 2024 року та 22 січня 2025 року визнавався Галицьким районним судом Івано-Франківської області винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 та 2 статті 173-2 КУпАП відповідно, з призначення адміністративного покарання у виді штрафу.
Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_15 правильних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та знову вчинив відносно свого батька домашнє насильство психологічного характеру, що призвело до його психологічних страждань та погіршення якості життя.
Так, 08 листопада 2025 року, близько 18:30 години, ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повернувся до місця свого проживання, де між ним та його батьком в черговий раз виник словесний конфлікт з приводу поведінки ОСОБА_5 .
Під час вказаного конфлікту ОСОБА_15 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спочатку словесно ображав свого батька нецензурними словами, після чого продовжуючи своєї протиправні дії маючи у руках кружку із гарячою водою почав погрожувати батьку що вилиє вказану гарячу воду йому у лице, тобто вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, у результаті чого завдав батьку психологічних страждань та принизив його честь та гідність. 
Унаслідок систематичних, протиправних дій ОСОБА_18 потерпілому ОСОБА_20 завдано психологічних страждань, що призвело до втрати останнього енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань.
4. Доводи апеляційної скарги прокурора щодо вироку.
4.1. Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дії обвинуваченого, вважає оскаржений вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень внаслідок м`якості.
4.2. Суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, оскільки в резолютивній частині вироку не визначив розмір покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК. Однак усунув вказаний недолік шляхом постановлення ухвали про виправлення описки, що призвело до зміни суті судового рішення.
4.3. Суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, оскільки не врахував, що частина злочинів (ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК) була вчинена до ухвалення попереднього вироку від 14.08.2024, а інша (ст. 126-1КК) - після нього, через що безпідставно не застосував ч. 4 ст. 70 та ст. 71 КК України й не вирішив питання зарахування повністю відбутого покарання за попереднім вироком.
4.4. Призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК і є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Вважає, що під час розгляду апеляційної скарги слід дослідити характеризуючі дані обвинуваченого та вимогу ДІЗ ГУНП в Івано-Франківській області.
Просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менше суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду від 14.08.2024, з врахуванням ухвали Галицького районного суду від 22.01.2025, більш суворим, призначеним цим вироком на підставі ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 
В строк відбування покарання зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду від 14.08.2024. 
За ст. 126-1 КК України призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 126-1 КК України, частково приєднати невідбуте покарання, призначене цим вироком за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.01.2026 до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
5. Доводи апеляційної скарги прокурора щодо ухвали про виправлення описки.
5.1. Суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки під виглядом виправлення описки фактично змінив суть судового рішення, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, яке спочатку не було призначене у вироку.
5.2. Непризначення покарання за однією зі статей обвинувачення є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а не граматичною помилкою, яку можна усунути шляхом виправлення описки. Зазначає, що виправлення такої помилки через ухвалу про виправлення описки погіршує становище обвинуваченого.
5.3. Суд першої інстанції порушив принцип правової визначеності та стабільності судового рішення, оскільки згідно з практикою Верховного Суду, суд не має права змінювати або скасовувати своє рішення після його проголошення.
Просить оскаржену ухвалу скасувати.
6. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.
6.1. Прокурор підтримав доводи поданих апеляційних скарг з викладених у них мотивів та просив їх задовольнити.
6.2. Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
7. Мотиви суду апеляційної інстанції.
7.1. Щодо ухвали про виправлення описки.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом, у тому числі про позбавлення державної нагороди України.
Суд першої інстанції не призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, вказавши, що з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті у виді позбавлення волі.
Вказане порушення не може бути виправлене шляхом виправлення описки, оскільки виправлення описок у кримінальному судочинстві можливе за умови, що вони не змінюють суті судового рішення. 
Згідно Постанови Верховного Суду від 28.10.2021 (справа № 296/6496/19) - однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.
Таким чином вказане порушення є істотним, а тому апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити й скасувати ухвалу про виправлення описки.
7.2. Щодо вироку.
Щодо обставин справи, вини та кваліфікації спір між сторонами відсутній. Спір тільки щодо покарання та правильності застосування положень ст. 70, 71 КК.
Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржений вирок в цій частині (ч. 1 ст. 404 КПК).
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд вважає, що оскаржений вирок суду не відповідає цим вимогам.
Нормою ч. 1 ст. 70 КК України визначено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає основне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.
У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
В абзаці 6 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинів, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
Однак, суд першої інстанції вказаних вимог не виконав.
Зокрема, при постановленні вироку стосовно ОСОБА_5 суд не призначив покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та не вирішив питання зарахування повністю відбутого покарання за попереднім вироком Галицького районного суду від 14.08.2024. Вказаним вироком ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Ухвалою Галицького районного суду від 22.01.2025 покарання ОСОБА_5 замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин яке він відбув 20.05.2025.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції не врахував, що частину злочинів (ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК) ОСОБА_5 вчинив 28 червня, 07 та 09 липня 2024 року, тобто до ухвалення вироку Галицького районного суду від 14.08.2024 щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України ОСОБА_5 вчинив 08.11.2025, тобто після ухвалення вироку Галицького районного суду від 14.08.2024.
Суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання обмежився лише положеннями ч. 1 ст. 70 КК України, не вирішивши питання щодо приєднання покарання за попереднім вироком, чим допустив істотне порушення вимог закону про кримінальну відповідальність.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, оскільки у даному випадку необхідно було призначити покарання окремо за кожен злочин (ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України), вчинений до ухвалення вироку Галицького районного суду від 14.08.2024, потім визначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, і після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. Після чого призначити покарання за ст. 126-1 КК України, і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків.
Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягнуло за собою призначення покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є підставою для скасування вироку та ухвалення нового.
Колегія суддів уважає доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання обгрунтованими. Визначений розмір покарання не відповідає приписам ст. 50 та 65 КК.
Тому апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, оскаржений вирок відповідно до приписів ст. 409 КПК скасувати та ухвалити в частині призначеного покарання новий вирок.
ОСОБА_5 , який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні, призначити покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду від 14.08.2024, з врахуванням ухвали Галицького районного суду від 22.01.2025, більш суворим, призначеним цим вироком на підставі ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 
В строк відбування покарання зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду від 14.08.2024. 
За ст. 126-1 КК України призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 126-1 КК України, частково приєднати невідбуте покарання, призначене цим вироком за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.01.2026 до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Таке покарання, на переконання колегії суддів, за обставин, які вказані у вироку суду, відповідає положенням ст. 50 та ст. 65 КК і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За наведених обставин, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, а вирок у частині призначеного покарання - скасувати, ухваливши новий.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 420, 615 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:
Апеляційні скарги прокурора на ухвалу Галицького районного суду від 24.06.2026 та вирок Галицького районного суду від 18.06.2026 – задовольнити.
Ухвалу Галицького районного суду від 24.06.2026 та вирок Галицького районного суду від 18.06.2026 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України - скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок.
Визнати ОСОБА_5 винним за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду від 14.08.2024, з врахуванням ухвали Галицького районного суду від 22.01.2025, більш суворим, призначеним цим вироком на підставі ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. 
В строк відбування покарання зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду від 14.08.2024. 
За ст. 126-1 КК України призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 126-1 КК України, частково приєднати невідбуте покарання, призначене цим вироком за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.01.2026 до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2 
Судді ОСОБА_3 
ОСОБА_4