Справа № 127/13071/26
Провадження № 1-кп/127/331/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора:  ОСОБА_3 , 
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2026 року за № 12026025040000046, за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, маючого середню спеціальну освіту, непрацюючого, раніше судимого,
- 21.07.2025 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, заздалегідь сформував кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном, який належить іншій особі, під приводом здійснення термінового телефонного дзвінка, без наміру його повернення власнику.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, 23.03.2026 близько 10:00 год ОСОБА_4 прибув до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його знайома - ОСОБА_6 .
Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_6 під приводом необхідності здійснення термінового телефонного дзвінка, звернувся до останньої з проханням надати йому у тимчасове користування належний їй мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro Midnight Black 8GB RAM 256 GB ROM, ІМEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .
He усвідомлюючи протиправного характеру дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 добровільно передала йому вказаний мобільний телефон у тимчасове користування.
Отримавши зазначене майно, ОСОБА_4 , діючи відповідно до раніше сформованого кримінально-протиправного умислу, спрямованого на його незаконне заволодіння, умисно, з корисливих мотивів, без наміру повернення власнику, заволодів мобільним телефоном.
У подальшому, того ж дня, продовжуючи реалізацію свого кримінально- протиправного умислу, спрямованого на протиправне збагачення, ОСОБА_4 прибув до ломбарду ТОВ «Ломбард «Дім мікрофінанс» у місті Вінниця, де, діючи умисно, видаючи себе за законного власника вказаного майна, передав мобільний телефон у заставу, отримавши за нього грошові кошти, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Згідно з висновком експерта від 02.04.2026, вартість мобільного телефону марки Redmi Note 13 Pro Midnight Black 8GB RAM 256 GB ROM, ІМEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 становить 6492 (шість тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні 63 копійки, чим ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому діянні визнав в повному обсязі, в чому щиро розкаявся.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визначити допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що його характеризують, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
По суті пред`явленого обвинувачення  ОСОБА_4 надав суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті. Пояснивши суду, що 23.03.2026 прийшов у гості до своєї знайомої ОСОБА_6 , однак її не було, а був її чоловік ОСОБА_7 , який на прохання ОСОБА_4 дав останньому телефон ОСОБА_6 , подарований їй донькою. У подальшому, ОСОБА_4 телефон ОСОБА_6 не повернув, натомість здав його до ломбарду. ОСОБА_4 повідомив, що ставиться до вчиненого негативно, щиро кається, жалкує про вчинене, висновки зробив. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що шкоду відшкодував, повернувши потерпілій ОСОБА_6 телефон такої ж моделі.
Потерпіла  ОСОБА_6 , у судове засідання повторно не з`явилась, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась. Поряд з тим, у матеріалах справи наявна заява потерпілої ОСОБА_6 щодо згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження.
Заслухавши показання обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена повністю. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України, враховує практику Верховного Суду щодо призначення судами кримінального покарання, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимоги про судимість відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що останній раніше судимий, 21.07.2025 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до відповіді Вінницького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області на запит, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 21.07.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Взятий на облік 03.09.2025;
Із характеристики за місцем проживання, виданої головою КК «Вінниченко», щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що претензій зі сторони сусідів не надходило.
Відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», вих. № 01.2-69/1597 від 06.04.2026 року, вбачається, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двічі перебував на стаціонарному лікуванні та стацобстеженні, остання госпіталізація та стацобстеження в психіатричне відділення № 17 з 01.02.2002 по 28.02.2002 з діагнозом: «Енурез неорганічного походження, стан нестійкої ремісії».
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 : раніше судимий; перебуває на обліку Вінницького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області; вчинив кримінальне правопорушення пыд час іспитового строку; офіційно не працевлаштований; за місцем проживання характеризується позитивно; двічі перебував на стаціонарному лікуванні та стацобстеженні, остання госпіталізація в психіатричне відділення № 17 з 01.02.2002 по 28.02.2002; вину у вчинені кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в чому щиро розкаявся.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття. 
Щодо зазначення обвинуваченим ОСОБА_4 про відшкодування ним шкоди потерпілій ОСОБА_6 шляхом повернення телефону такої ж моделі, то суд зазначає, що означена обставина є непідтвердженою документально та недоведеною достатніми доказами. Поряд з цим, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій не висловлювала та цивільний позов не заявляла.
Частиною другою статті 50 КК України передбачено чотири види мети покарання: - кара; - виправлення засуджених; - запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими; - запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.
Відповідно до положень частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у виді щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, перебуває на обліку Вінницького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, за місцем проживання характеризується позитивно, двічі перебував на стаціонарному лікуванні та стацобстеженні, остання госпіталізація в психіатричне відділення № 17 з 01.02.2002 по 28.02.2002, щиро розкаявся у вчиненому, та з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України - строком 1 (один) рік, оскільки призначення саме цього виду та розміру покарання визнано судом найбільш відповідним досягненню мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2025 за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Взятий на облік 03.09.2025.
Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відтак, на підставі положень статті 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком у виді 2 (двох) років обмеження волі, ОСОБА_4 слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2025 у справі № 127/22460/25, та призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № 492/26-21 від 02.04.2026 вартістю 1832,04 гривень.
Речові докази в справі відсутні. Сторонами відомості про визнання тих чи інших речей та документів речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2026 року за № 12026025040000046, не надавались.
Як повідомили сторони, арешти на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2026 року за № 12026025040000046, не накладались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 71, 190 КК України, ст. ст. 124, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_4  винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України.
Призначити  ОСОБА_4  покарання за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України у виді 1 (одного) року обмеження волі. 
На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2025 у справі № 127/22460/25, та призначити  ОСОБА_4  остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4  обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 1832 (одна тисяча вісімсот тридцять дві) гривні 04 (чотири) копійки.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою – в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: