КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 363/924/26 Апеляційне провадження № 33/824/3593/2026 | Головуючий у суді першої інстанції - Свєтушкіна Д.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Лаврентьєвим Дмитром Олеговичем, на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2026 року про притягнення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15.06.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лаврентьєв Д.О., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, на участь у судовому засіданні та наданні особистих пояснень, про що зазначалось у клопотання про зупинення провадження у справі, а посилання суду на участь у судовому засіданні через представника, вважає незаконними та таким, що суперечить положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Посилається на те, що жодним доказом в матеріалах справи не підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. При цьому вказує, що барбітурати не відносяться до наркотичних засобів, а є лікарськими препаратами.
Вказує, що ОСОБА_1 не було проведено реакцію зіниць очей на світло, а тому зазначена інформація в протоколі є недостовірною та не відповідає дійсності.
Адвокат Лаврентьєв Д.О. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити, а також звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Заява про зупинення провадження справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Відповідно до положень КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справах про адміністративні правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173 частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП, при цьому стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.
Частиною 4 ст. 277 КУпАП передбачена можливість зупинення строку розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися, але стосується вона лише адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Зупинення строку розгляду інших справ про адміністративні правопорушення зазначеною правовою нормою не передбачено.
Таким чином інститут зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення КУпАП передбачений, але він не може бути застосований до справ про адміністративні правопорушення, які передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лаврентьєв Д.О., про зупинення провадження задоволенню не підлягає.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Судом першої інстанції було встановлено, що 15.01.2026 о 18 год. 45 хв. у с. Новосілки по вул. Урочище Чаплище, 1, водій ОСОБА_1 , в порушення п. 2.9.а ПДР України, керував автомобілем марки «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння проводився у Вишгородській ЦРЛ у лікаря нарколога зі згоди водія), результат позитивний, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції вказав, що його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення доведена у повному обсязі дослідженими доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567681 від 15.01.2026, який складений у присутності ОСОБА_1 , копією схеми ДТР від 15.01.2026, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567613 від 15.01.2026, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння від 15.01.2026, висновком щодо результатів медичного огляду № 8 від 15.01.2026, копією результатів лабораторного дослідження № 129 від 20.01.2026, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, далі - Інструкція).
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Судом апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апеляційної скарги було переглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу був учасником дорожньо-транспортної пригоди. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, з огляду на виявлення ознак наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, відсутність реакції зіниць на світло.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 7 розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
З наявного в матеріалах справи висновку № 8 від 15.01.2026 вбачається, що ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу перебував під впливом лікарських препаратів (барбітурати).
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються висновком медичного огляду, яким підтверджено, що ОСОБА_1 перебував під дією лікарських препаратів (барбітурати).
Слід вказати, що ознаки наркотичного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначені у п. 4 розділу І Інструкції, є ідентичними, а дійсний стан особи підтверджується лише висновком лабораторного дослідження, який у даній справі підтвердив, що ОСОБА_1 перебував під дією лікарської речовини - барбітуратів.
Посилання на те, що барбітурати є лікарськими препаратами, а тому у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, з огляду на те, що диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП охоплює не лише алкогольне чи наркотичне сп`яніння, а й перебування водія під впливом будь-яких медичних засобів, які здатні погіршити координацію та швидкість прийняття рішень.
З огляду на те, що барбітурати входять до переліку речовин, які можуть бути підтверджені лабораторним дослідженням, а тому перебування ОСОБА_1 під дією таких лікарських препаратів, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .
Необґрунтованими є твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було проведено реакцію зіниць очей на світло, а тому зазначена інформація в протоколі є недостовірною та не відповідає дійсності, з огляду на те, що поліцейським було встановлено поверхневі ознаки стану сп`яніння, які були оголошені водію транспортного засобу та запропоновано пройти огляд в медичному закладі.
Абзацами другим та четвертим частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на те, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, визначені у правовому полі законодавства держави Україна.
Інших вагомих аргументів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у керуванні ним транспортним засобом під дією лікарських препаратів, є доведеною поза розумним сумнівом.
При цьому, докази, покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Посилання на те, що ОСОБА_1 було обмежено у доступі до правосуддя є безпідставними, з огляду на те, що суд першої інстанції неодноразово повідомляв особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про день та час розгляду справи. Окрім цього, участь в розгляді справи брав також захисник - адвокат Лаврентьєв Д.О.
Також, слід вказати, що виключно при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова суду є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.
Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інших, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Лаврентьєвим Дмитром Олеговичем - залишити без задоволення.
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2026 року відносно  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук