ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/106/24 (924/336/26) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 (колегія суддів у складі: Коломис В.В. - головуючий, Саврій В.А., Миханюк М.В.) 
та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 (суддя Танасюк О.Є.)
у справі №924/106/24(924/336/26)
за позовом Приватного підприємства "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича
до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
про стягнення 11606352,88 грн
в межах справи №924/106/24
про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК", 
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви і хід розгляду справи
1. У провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/106/24 про банкрутство Приватного підприємства "Асгард-ТК" (далі - ПП "Асгард-ТК", Боржник). 
2. Постановою Господарського суду Хмельницької області від 06.06.2024 визнано ПП "Асгард-ТК" банкрутом. Відкрито щодо ПП "Асгард-ТК" ліквідаційну процедуру, а ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича.
3. У межах зазначеної справи 30.03.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ПП "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького А.С. до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк) про стягнення 11606352,88 грн, з яких 8878666,42 грн - заборгованість (сплачені лізингові платежі), 2114693,60 грн - інфляційні втрати та 612992,86 грн - 3% річних.
4. У позовній заяві позивач виклав клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Вказане клопотання мотивоване перебуванням підприємства у ліквідаційній процедурі, відсутністю у Боржника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, безрезультатністю заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості та реалізації майна банкрута на аукціоні, а також необхідністю формування ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів. В обґрунтування заявленого клопотання позивач послався, зокрема, на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції), правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 та від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, а також Верховного Суду у постанові від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24).
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
5. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 01.04.2026 позовну заяву ПП "Асгард-ТК" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків, а саме: подання обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 8878666,42 грн і зазначення відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових чи електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви. 
6. 03.04.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшли заперечення АТ КБ "ПриватБанк" на клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору. 
7. У запереченнях Банк зазначив, що положення пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб незалежно від їх майнового стану, а положення п. 3 ч. 1 цієї статті можуть застосовуватися до юридичної особи лише у справах, предметом яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав або відшкодування шкоди здоров`ю. Також Банк послався на висновки Верховного Суду, викладені в ухвалах від 22.09.2025 та від 21.10.2025 у справі №924/517/24, за змістом яких перебування ПП "Асгард-ТК" у ліквідаційній процедурі не є підставою для застосування п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". 
8. 06.04.2026 до господарського суду першої інстанції надійшла заява ПП "Асгард-ТК" про усунення недоліків позовної заяви від 03.04.2026, до якої позивач додав розрахунок заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 8878666,42 грн, навів відомості щодо здійснених лізингових платежів, а також зазначив про наявність оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви. 
9. На підтвердження скрутного майнового стану ПП "Асгард-ТК" ліквідатор надав фінансову звітність малого підприємства за 2023 рік, відповіді банківських установ і виписки з рахунків Боржника, акт інвентаризації грошових коштів, претензії, направлені дебіторам, документи щодо проведення аукціонів з продажу майна банкрута, а також листування з кредитором з питання створення фонду для авансування витрат арбітражного керуючого. 
10. Згідно з відповідями АТ КБ "ПриватБанк", АБ "Південний", АТ "Державний ощадний банк України" та випискою АТ "Перший інвестиційний банк" рахунки ПП "Асгард-ТК" були закриті або рух коштів і залишки на них були відсутні.
11. За результатами проведеної ліквідатором інвентаризації складено акт від 30.01.2025 №1, згідно з яким загальна сума грошових коштів ПП "Асгард-ТК" становила 0,00 грн. Надана фінансова звітність малого підприємства за 2023 рік також свідчила про відсутність доходів і складний фінансовий стан Боржника. 
12. Господарські суди також установили, що ліквідатор уживав заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості ПП "Асгард-ТК", зокрема направляв претензії до ТОВ "Блокаут" і ТОВ "Капабланка" про сплату заборгованості, однак ці заходи не призвели до надходження коштів на рахунки Боржника. 
13. Крім того, ліквідатор уживав заходів щодо продажу активів ПП "Асгард-ТК" на аукціонах. Водночас згідно з наданими протоколами аукціони, призначені на 17.11.2025, 09.01.2026 та 17.02.2026, не відбулися, у зв`язку із чим реалізація активів не забезпечила надходження коштів до ліквідаційної маси. 
14. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.07.2024 визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області до ПП "Асгард-ТК" у розмірі 235886,48 грн податкового боргу та 6056,00 грн судового збору. Вимоги податкового органу визнано без права вирішального голосу на зборах та в комітеті кредиторів.
15. Єдиним кредитором ПП "Асгард-ТК" з правом вирішального голосу є АТ КБ "ПриватБанк". Ліквідатор звертався до Банку з пропозицією створити фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, зокрема витрат зі сплати судового збору. Банк повідомив про недоцільність створення такого фонду.
16. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2026 у задоволенні клопотання ПП "Асгард-ТК" про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Цією ж ухвалою позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк до 27.04.2026, але не пізніше десяти днів із дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в розмірі 139276,23 грн. 
17. Ухвала Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2026 доставлена до електронного кабінету ПП "Асгард-ТК" 16.04.2026 о 18 год. 34 хв., а до електронного кабінету арбітражного керуючого Козирицького А.С. - 16.04.2026 о 18 год. 37 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 17.04.2026. 
18. 24.04.2026 до господарського суду першої інстанції надійшла заява ліквідатора від 23.04.2026 про усунення недоліків, у якій він повторно просив відстрочити сплату судового збору з підстав відсутності у Боржника коштів і майна та вжиття заходів щодо наповнення ліквідаційної маси. До заяви додано виписку з поточного рахунку арбітражного керуючого, згідно з якою надходження коштів і залишок на рахунку були відсутні.
19. Водночас доказів сплати судового збору в розмірі 139276,23 грн на виконання вимог ухвали Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2026 позивач до заяви про усунення недоліків не додав. 
20. 27.04.2026 до суду першої інстанції надійшло клопотання АТ КБ "ПриватБанк" від 24.04.2026 про повернення позовної заяви. Банк зазначив, що заява ліквідатора від 23.04.2026 не містить доказів сплати судового збору та фактично є повторним клопотанням про його відстрочення, у задоволенні якого суд уже відмовив. 
Стислий виклад ухвали першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
21. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 у задоволенні клопотання ліквідатора ПП "Асгард-ТК" від 23.04.2026 про відстрочення сплати судового збору відмовлено, а позовну заяву ПП "Асгард-ТК" повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням її недоліків у встановлений судом строк.
22. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 залишено без змін.
23. Судові рішення мотивовано тим, що п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначає судові процедури та коло осіб, щодо яких у межах справи про банкрутство може бути застосовано відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Перебування боржника у ліквідаційній процедурі цією нормою не передбачено.
24. Водночас господарські суди дослідили подані ліквідатором докази майнового стану ПП "Асгард-ТК" та врахували відсутність у Боржника коштів, доходів та іншого майна, безрезультатність заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості й реалізації активів, а також відсутність фінансування відповідних витрат кредитором.
25. За висновком судів, наведені обставини свідчать не про тимчасові фінансові труднощі, а про відсутність реальних джерел надходження коштів, за рахунок яких судовий збір міг би бути сплачений до ухвалення рішення. За таких обставин відстрочення фактично мало б наслідком звільнення від сплати судового збору.
26. Господарський суд першої інстанції відхилив посилання ліквідатора на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, а також Верховного Суду у постанові від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24), зазначивши про неподібність обставин наведених справ до правовідносин, які виникли у цій справі. 
27. Установивши, що ліквідатор у визначений ухвалою від 16.04.2026 строк не подав доказів сплати судового збору в розмірі 139276,23 грн, а заява від 23.04.2026 фактично містила повторне обґрунтування клопотання про відстрочення його сплати, суд першої інстанції дійшов висновку про неусунення недоліків позовної заяви та наявність передбачених ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підстав для її повернення. 
28. Апеляційний господарський суд погодився з наведеними висновками та зазначив, що місцевий господарський суд не обмежився формальним посиланням на статус позивача як юридичної особи, а дослідив конкретні обставини справи та надав оцінку доказам майнового стану Боржника.
29. Оцінюючи наведені ліквідатором обставини у сукупності, апеляційний господарський суд виходив із того, що вони свідчать не про тимчасові труднощі зі сплатою судового збору, які можуть бути усунуті протягом певного часу, а про відсутність у Боржника реальних джерел надходження коштів та обґрунтованих перспектив виконання такого обов`язку до ухвалення судового рішення у справі. За висновком апеляційного суду, за таких обставин відстрочення сплати судового збору фактично трансформувалося б у звільнення від його сплати за відсутності передбачених законом підстав. 
30. Посилання ПП "Асгард-ТК" на постанову Верховного Суду від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24) апеляційний господарський суд відхилив з огляду на відмінність процесуальних обставин. У наведеній справі заявник був фактично позбавлений можливості усунути недоліки позовної заяви після вирішення питання про відстрочення сплати судового збору, тоді як у справі, що переглядається, суд першої інстанції ухвалою від 16.04.2026 відмовив у задоволенні відповідного клопотання, залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для подання доказів сплати судового збору. 
31. Апеляційний господарський суд також відхилив доводи позивача про виконання вимог ухвали від 16.04.2026, оскільки визначеним цією ухвалою недоліком була відсутність доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, тоді як подана ліквідатором заява від 23.04.2026 таких доказів не містила та фактично зводилася до повторного обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, у задоволенні якого суд уже відмовив. 
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
32. ПП "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького А.С. (далі - скаржник) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області на стадію відкриття провадження у справі. 
33. Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" і порушенням норм процесуального права, що, за твердженням скаржника, призвело до безпідставної відмови у відстроченні сплати судового збору та повернення позовної заяви. 
34. Скаржник зазначає, що господарські суди застосували норми права без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, і Верховного Суду, викладених у постанові від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24). 
35. Скаржник не погоджується з висновком судів про те, що відсутність у Боржника грошових коштів не є достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, а наведені ліквідатором обставини свідчать не про тимчасові фінансові труднощі, а про відсутність реальних джерел надходження коштів та обґрунтованих перспектив виконання відповідного обов`язку до ухвалення судового рішення у справі. 
36. Ліквідатор наголошує, що як у позовній заяві, так і в заяві про усунення її недоліків просив відстрочити сплату судового збору саме до ухвалення судового рішення у справі та не стверджував про абсолютну неможливість його сплати. Натомість він посилався на скрутний фінансовий стан Боржника та значний розмір судового збору. 
37. Скаржник зазначає, що в ПП "Асгард-ТК" наявна дебіторська заборгованість, а ліквідатор уживає заходів щодо продажу майна банкрута на аукціоні, зокрема прав вимоги до ТОВ "Промтех-21" у розмірі 10457834,21 грн та до ТОВ "Моріта" у розмірі 3711521,77 грн, за рахунок реалізації яких може бути сплачений судовий збір. 
38. За твердженням скаржника, хоча перші аукціони з продажу майна ПП "Асгард-ТК" не відбулися, ліквідатор відповідно до ст. 79 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) уживає заходів щодо проведення повторних аукціонів. У разі реалізації активів Боржника з`явиться реальне джерело надходження коштів і можливість сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі. 
39. Ліквідатор також посилається на положення ч. 4 ст. 129 ГПК України та зазначає, що в разі задоволення позову судові витрати будуть покладені на відповідача. На думку скаржника, позов про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" 11606352,88 грн є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а отримані внаслідок його задоволення кошти збільшать ліквідаційну масу та забезпечать можливість сплати судового збору. 
40. Скаржник стверджує, що дії ліквідатора є послідовними, спрямованими на виконання покладених на нього обов`язків, формування ліквідаційної маси Боржника та створення можливості для подальшої сплати судового збору, а тому висновок судів про відсутність перспектив виконання такого обов`язку є помилковим. 
41. ПП "Асгард-ТК" посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, відповідно до яких питання застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не може вирішуватися виключно з огляду на статус юридичної особи без дослідження конкретних обставин справи, її майнового стану та оцінки пропорційності обмеження доступу до суду. 
42. Скаржник звертає увагу на те, що у справі №925/1293/19 Велика Палата Верховного Суду врахувала рішення Європейського суду з прав людини від 09.10.2025 у справі "Король та інші проти України", яким установлено порушення п. 1 ст. 6 Конвенції у зв`язку з обмеженням доступу юридичної особи до суду через непосильний судовий збір. 
43. Посилаючись на зазначену постанову Великої Палати Верховного Суду, скаржник наголошує, що висновок про неможливість застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" до юридичних осіб без додаткового аналізу обставин конкретної справи не відповідає вимогам Конвенції. Пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості заявника сплатити збір та наслідків відмови в доступі до суду. 
44. За твердженням скаржника, господарські суди попередніх інстанцій формально розглянули клопотання ліквідатора про відстрочення сплати судового збору та не надали належної оцінки поданим ним доказам критичного майнового стану ПП "Асгард-ТК", зокрема фінансовій звітності, банківським випискам, результатам інвентаризації, документам щодо вжиття заходів зі стягнення дебіторської заборгованості та реалізації активів банкрута. 
45. Скаржник зазначає, що ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не містить заборони відстрочувати сплату судового збору в разі неможливості його сплати на момент звернення до суду. На його думку, якщо майновий стан сторони позбавляє її можливості сплатити судовий збір, такі обставини можуть бути підставою для відстрочення чи розстрочення його сплати, зменшення розміру або звільнення від сплати. 
46. На підтвердження цього доводу скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.02.2020 у справі №420/1582/19 та від 17.09.2020 у справі №460/3138/19, згідно з якими визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими підтверджується неможливість сплати судових витрат. 
47. ПП "Асгард-ТК" також вважає релевантною постанову Верховного Суду від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24), оскільки в обох справах позов подано боржником у межах справи про банкрутство з метою повернення майна або коштів до ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів. 
48. За доводами скаржника, у постанові від 12.05.2025 Верховний Суд указав на необхідність належної оцінки майнового стану боржника та врахування того, що позов у межах справи про банкрутство подано для повернення активів, за рахунок яких може бути збільшена ліквідаційна маса та виконані зобов`язання перед кредиторами. Тому висновок апеляційного суду про неподібність обставин цієї справи до справи №910/14968/22(910/6426/24) скаржник вважає помилковим. 
49. Скаржник заперечує релевантність висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, та Верховного Суду, викладених в ухвалах від 22.09.2025 і від 21.10.2025 у справі №924/517/24, на які послалися суди попередніх інстанцій. 
50. На думку скаржника, з огляду на зміни, внесені до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин, висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 та ухвалах Верховного Суду у справі №924/517/24, не є релевантними до правовідносин у цій справі. 
51. Скаржник наголошує, що суди мали врахувати не лише майновий стан ПП "Асгард-ТК", а й майновий стан арбітражного керуючого Козирицького А.С., який діє від імені Боржника. На підтвердження відсутності коштів ліквідатор надав заключну виписку з власного поточного рахунку за період з 01.01.2026 до 07.04.2026, згідно з якою надходження коштів були відсутні, а залишок становив 0,00 грн. 
52. ПП "Асгард-ТК" зазначає, що повернення позовної заяви через несплату судового збору за встановленого судами критичного майнового стану Боржника фактично позбавило його можливості звернутися до суду для повернення коштів до ліквідаційної маси, чим порушено право на доступ до правосуддя, гарантоване ст. 6 Конвенції. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
53. АТ КБ "ПриватБанк" у відзиві на касаційну скаргу просить ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
54. Відповідач зазначає, що доводи скаржника фактично стосуються відмови у відстроченні сплати судового збору, оформленої ухвалою від 16.04.2026, тоді як предметом касаційного оскарження є ухвала від 29.04.2026 про повернення позовної заяви. Після відмови у відстроченні позивачу було надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору в розмірі 139276,23 грн, однак замість доказів його сплати ліквідатор подав повторне клопотання про відстрочення. Тому повернення позовної заяви було передбаченим ч. 4 ст. 174 ГПК України наслідком неусунення її недоліків. 
55. АТ КБ "ПриватБанк" вважає нерелевантними посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24), оскільки в тій справі боржник перебував у процедурі розпорядження майном, а суд одночасно відмовив у відстроченні та повернув позовну заяву, не надавши заявнику можливості усунути її недоліки. Натомість у цій справі ПП "Асгард-ТК" перебуває у ліквідаційній процедурі, а після відмови у відстроченні позов було залишено без руху з наданням строку для сплати судового збору. 
56. За твердженням відповідача, господарські суди попередніх інстанцій врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, оскільки вони дослідили надані ліквідатором докази майнового стану Боржника та встановили не тимчасові фінансові труднощі, а відсутність реальних джерел для сплати судового збору. За таких обставин відстрочення фактично мало б наслідком звільнення позивача від його сплати. Водночас застосовані судами висновки, викладені в ухвалах Верховного Суду від 22.09.2025 та 21.10.2025 у справі №924/517/24, відповідач вважає релевантними, оскільки вони стосуються того самого Боржника, ліквідатора та перебування підприємства у ліквідаційній процедурі. 
57. Відповідач також зауважує, що визначена ліквідатором як можливе джерело коштів дебіторська заборгованість Боржника залишається нереалізованою, а проведені аукціони не відбулися через відсутність учасників. Посилання скаржника на перспективи задоволення позову та подальше покладення судових витрат на відповідача, на думку Банку, не є передбаченою ст. 8 Закону України "Про судовий збір" підставою для відстрочення, адже під час вирішення питання про відкриття провадження суд не оцінює обґрунтованість позовних вимог і не прогнозує результат розгляду спору.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
58. Керуючись вимогами ст.ст. 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
59. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням позивачем недоліку позовної заяви шляхом несплати судового збору.
60. Загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст.ст. 162, 164 ГПК України.
61. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
62. За змістом частин 1, 2, 4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
63. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, його ставки та порядок надання пільг щодо його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".
64. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, визначених у цій статті.
65. Застосування передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" пільг є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується за наявності визначених законом умов (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/1061/20).
66. Особа, яка просить відстрочити або розстрочити сплату судового збору, повинна навести обставини щодо свого майнового стану та підтвердити їх належними, допустими, достатніми та достовірними доказами.
67. Визначення майнового стану сторони має оціночний характер. Вирішуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд ураховує встановлені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" умови разом із конкретними обставинами майнового стану заявника та необхідністю забезпечити пропорційність обмеження права на доступ до суду. Сам собою скрутний майновий стан не зумовлює автоматичного надання відповідної пільги.
68. Законом України від 18.06.2025 №4508-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору", який набрав чинності 16.07.2025, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" доповнено п. 4. 
69. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, ураховуючи майновий стан сторони, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, якщо заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. 
70. Пункт 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" прямо визначає перелік судових процедур та коло осіб, щодо яких у межах справи про банкрутство може бути застосовано відстрочення або розстрочення сплати судового збору.
71. До цього переліку включено процедури розпорядження майном, санації та реструктуризації боргів. Ліквідаційна процедура та ліквідатор як арбітражний керуючий, за клопотанням якого може бути застосована відповідна пільга, у цій нормі не зазначені.
72. Оскільки на час звернення з позовом ПП "Асгард-ТК" перебувало у ліквідаційній процедурі, положення п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не можуть бути поширені на Боржника та ліквідатора шляхом розширеного тлумачення.
73. Верховний Суд також ураховує, що питання застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" уже виникало під час розгляду процесуальних звернень ПП "Асгард-ТК" у справі №924/517/24. 
74. В ухвалах від 22.09.2025 та від 21.10.2025 у справі №924/517/24 Верховний Суд, вирішуючи клопотання цього ж Боржника про відстрочення сплати судового збору, виходив із того, що ПП "Асгард-ТК" перебуває в ліквідаційній процедурі, яка не охоплюється положеннями п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а тяжкий майновий стан юридичної особи сам собою не є умовою, з якою наведена норма пов`язує можливість відстрочення сплати судового збору. 
75. Посилання скаржника на те, що ухвали Верховного Суду від 22.09.2025 та від 21.10.2025 у справі №924/517/24 ґрунтуються лише на висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, та не враховують змін, внесених до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій у цій справі. 
76. Наведені ухвали Верховного Суду постановлені після набрання чинності Законом України від 18.06.2025 №4508-IX та стосуються застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" до того самого Боржника, який на той час, як і під час звернення з позовом у справі, що переглядається, перебував у ліквідаційній процедурі. 
77. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.01.2026 у справі №925/1293/19 з огляду на таке. 
78. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду переглядала за виключними обставинами судові рішення у зв`язку з установленням Європейським судом з прав людини в рішенні від 09.10.2025 у справі "Король та інші проти України" порушення Україною міжнародних зобов`язань під час вирішення справи судом. 
79. Велика Палата Верховного Суду встановила, що господарські суди у справі №925/1293/19 відмовили юридичній особі у відстроченні або звільненні від сплати судового збору, виходячи з неможливості застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" до юридичних осіб, та не надали оцінки поданим заявником доказам критичного майнового стану, обмежившись формальним тлумаченням суб`єктного складу цієї норми. 
80. У зв`язку із цим Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не може вирішуватися виключно з огляду на статус юридичної особи без дослідження конкретних обставин справи, майнового стану заявника та оцінки пропорційності обмеження доступу до суду. 
81. Крім того, у справі №925/1293/19 оцінювалися процесуальні рішення, ухвалені у 2019 році, тобто до доповнення ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" пунктом 4. У цій справі позивач звернувся з позовом після набрання чинності Законом №4508-IX, а пункт 4 названої норми не відносить ліквідаційну процедуру до процедур банкрутства, в яких може бути надано відстрочення або розстрочення. Ця нормативна відмінність не усуває необхідності перевірки пропорційності обмеження доступу до суду, однак виключає механічне перенесення результату справи №925/1293/19.
82. У справі, що переглядається, господарські суди попередніх інстанцій не обмежилися посиланням на те, що ПП "Асгард-ТК" є юридичною особою. Господарські суди дослідили наведені ліквідатором обставини та надали оцінку поданим на їх підтвердження доказам. 
83. Зокрема, господарські суди врахували відсутність грошових коштів на рахунках ПП "Асгард-ТК", відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна, результати проведеної ліквідатором інвентаризації, безрезультатність заходів зі стягнення дебіторської заборгованості та реалізації активів банкрута на аукціонах, а також відмову АТ КБ "ПриватБанк", як кредитора з правом вирішального голосу, - створити фонд для авансування витрат арбітражного керуючого. 
84. Отже, на відміну від обставин справи №925/1293/19, майновий стан ПП "Асгард-ТК" та докази, надані ліквідатором, були предметом дослідження й оцінки судів попередніх інстанцій. Відмову у відстроченні сплати судового збору господарські суди обґрунтували не лише статусом позивача як юридичної особи, а й відсутністю передбачених законом умов для застосування відповідної процесуальної пільги та конкретними обставинами майнового стану Боржника. 
85. За таких обставин висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій ст. 8 Закону України "Про судовий збір" у справі, що переглядається. 
86. Верховний Суд також відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 12.05.2025 у справі №910/14968/22(910/6426/24). 
87. У наведеній справі боржник перебував у процедурі розпорядження майном, тоді як ПП "Асгард-ТК" перебуває у ліквідаційній процедурі. Отже, правовий статус боржників у відповідних судових процедурах не є однаковим. 
88. Клопотання у справі №910/14968/22 (910/6426/24) вирішувалося у 2024 році, до набрання чинності п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Отже, крім відмінності процедур банкрутства, правовідносини виникли за різного нормативного регулювання.
89. Крім того, у справі №910/14968/22(910/6426/24) суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам і доказам, наведеним на обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, а також однією ухвалою відмовив у задоволенні такого клопотання та одночасно повернув позовну заяву. 
90. Верховний Суд у постанові від 12.05.2025 зазначив, що за таких обставин заявник був позбавлений можливості дізнатися про відмову в задоволенні клопотання, сплатити судовий збір і усунути недоліки позовної заяви у розумний строк. 
91. У справі, що переглядається, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2026 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для подання доказів сплати судового збору в розмірі 139276,23 грн. 
92. Зазначена ухвала 16.04.2026 доставлена до електронних кабінетів ПП "Асгард-ТК" та ліквідатора Козирицького А.С. Отже, позивач був обізнаний про результат розгляду клопотання про відстрочення сплати судового збору та мав можливість усунути встановлений судом недолік. 
93. Однак у визначений судом строк доказів сплати судового збору позивач не подав, а заява ліквідатора від 23.04.2026 містила повторне обґрунтування клопотання про його відстрочення. 
94. Враховуючи викладене, процесуальні обставини цієї справи відрізняються від обставин справи №910/14968/22(910/6426/24), тому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.05.2025, не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій у справі, що переглядається. 
95. Доводи касаційної скарги про наявність у ПП "Асгард-ТК" дебіторської заборгованості та вжиття ліквідатором заходів щодо проведення повторних аукціонів не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. 
96. Як установили господарські суди, на час вирішення питання про відстрочення сплати судового збору вжиті ліквідатором заходи зі стягнення дебіторської заборгованості та реалізації активів банкрута не забезпечили надходження коштів до ліквідаційної маси. Аукціони з продажу активів ПП "Асгард-ТК" не відбулися, а направлені дебіторам претензії не призвели до погашення заборгованості. 
97. Саме по собі припущення про можливу реалізацію прав вимоги на повторному аукціоні у майбутньому не підтверджує реальної можливості виконання обов`язку зі сплати судового збору в межах строку, на який скаржник просив відстрочити його сплату. 
98. Крім того, доводи щодо вжиття після постановлення оскаржуваної ухвали додаткових заходів з організації повторних аукціонів стосуються обставин, які не були встановлені судами попередніх інстанцій. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи постанові суду або відхилені ним, збирати чи приймати до розгляду нові докази, а також додатково перевіряти докази. 
99. Посилання скаржника на те, що в разі задоволення позову судовий збір буде покладено на відповідача відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, також не свідчить про наявність підстав для відстрочення його сплати. 
100. Розподіл судових витрат здійснюється судом за результатами розгляду спору та не звільняє особу, яка звертається з позовом, від установленого законом обов`язку сплатити судовий збір або підтвердити наявність визначених законом підстав для відстрочення, розстрочення, зменшення його розміру чи звільнення від сплати. 
101. Твердження ліквідатора про обґрунтованість позову та його майбутнє задоволення відображає оцінку скаржником перспектив розгляду спору по суті та має припущений характер, оскільки обґрунтованість заявлених вимог на стадії вирішення питання про відкриття провадження судами не перевірялася. 
102. Також Верховний Суд відхиляє й доводи скаржника про необхідність урахування майнового стану арбітражного керуючого Козирицького А.С. 
103. Позов у цій справі подано ПП "Асгард-ТК" в особі ліквідатора. Отже, позивачем і платником судового збору є ПП "Асгард-ТК", тоді як ліквідатор діє від імені Боржника в межах повноважень, установлених КУзПБ. 
104. Закон не покладає на арбітражного керуючого обов`язку сплачувати за рахунок власних коштів судовий збір за подання позову від імені банкрута. Тому надана ліквідатором виписка з його особистого рахунку не визначає майнового стану позивача та не підтверджує наявності передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" умов для відстрочення сплати судового збору ПП "Асгард-ТК". 
105. Щодо посилань скаржника на порушення права на доступ до суду Верховний Суд зазначає, що право на суд не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема фінансового характеру. Такі обмеження повинні мати законну мету та забезпечувати розумне співвідношення пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою. 
106. Повернення позовної заяви через несплату судового збору становить обмеження права на доступ до суду, тому саме посилання на невиконання ухвали про залишення позову без руху не є достатнім для висновку про пропорційність такого обмеження. У цій справі суди врахували характер запитаної пільги - відстрочення до ухвалення рішення, відсутність підтвердженого джерела, з якого збір міг бути сплачений у цей строк, результати вжитих ліквідатором заходів, співвідношення суми збору та ціни позову, а також нормативне регулювання, яке не охоплює ліквідаційну процедуру. Після відмови у відстроченні позивачу було надано строк для сплати збору. Тому відмова не ґрунтувалася лише на статусі позивача і за сукупністю встановлених обставин не становила непропорційного обмеження доступу до суду.
107. Передбачена ч. 8 ст. 174 ГПК України можливість повторного звернення сама собою не усуває обмеження доступу до суду. Водночас у сукупності з індивідуальною оцінкою майнового стану, наданням строку для сплати збору та можливістю повторного звернення після появи реального джерела фінансування вона підтверджує, що повернення позову не позбавило позивача права на суд остаточно.
108. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про відсутність передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" підстав для відстрочення ПП "Асгард-ТК", яке перебуває в ліквідаційній процедурі, сплати судового збору за подання позовної заяви. 
109. Оскільки позивач у визначений судом строк не подав доказів сплати судового збору в розмірі 139276,23 грн, господарський суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний господарський суд, правильно застосував ч. 4 ст. 174 ГПК України та повернув позовну заяву ПП "Асгард-ТК". 
110. Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судів попередніх інстанцій та не підтверджують неправильного застосування ними норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке могло бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
111. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
112. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та ухвали господарського суду першої інстанції, - без змін. 
Судові витрати
113. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Асгард-ТК" в особі ліквідатора Козирицького Андрія Сергійовича залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 у справі №924/106/24(924/336/26) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков