07 серпня 2026 року

Справа № 642/2617/26
Провадження № 2/642/1404/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
29 липня 2026 року Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Грінчук О.П., 
за участю секретаря – Панової М.І.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 інфляційних нарахувань та 3% річних в загальному розмірі 500 786.90 грн., у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики від 15.03.2020 та від 15.03.2020. 
В обгрунтування позову зазначив, що між первісним позикодавцем ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір позики від 15.03.2020, за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 позику в розмірі 250 000 грн. Місцем виконання зобов`язань за умовами вказаного договору зазначена адреса АДРЕСА_1 . У передбачений договором строк ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, у зв`язку із чим ОСОБА_3 звернувся з позовом до Ленінського районного суду м. Харкова. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова №642/3236/21 від 03.12.2021 позов ОСОБА_3 задоволено та стягнуто із ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 15.03.2020 у розмірі 250 000 грн. Грошове зобов`язання ОСОБА_2 не виконано. Згодом між ОСОБА_3 і позивачем ОСОБА_1 було укладено договір відступлення прав вимог (цесії) від 08.01.2022, за яким право вимоги за договором позики від 15.03.2020 у розмірі 250 000 грн., або 9000 дол. США відступлено ОСОБА_1 . 
Крім того, 15.03.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав в борг 300 000 грн, що в еквіваленті 11 000 дол. США. Місцем виконання зобов`язань за умовами вказаного договору зазначена адреса АДРЕСА_1 . У передбачений договором строк ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, у зв`язку із чим ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова №642/3280/21 від 27.10.2021, а згодом рішенням Київського районного суду м. Полтави №642/3280/21 позов ОСОБА_3 задоволено та стягнуто із ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 15.03.2020 у розмірі 300 000 грн. Грошове зобов`язання ОСОБА_2 не виконано. Згодом між ОСОБА_3 і позивачем ОСОБА_1 було укладено договір відступлення прав вимог (цесії) від 08.01.2022, за яким право вимоги за договором позики від 15.03.2020 у розмірі 300 000 грн., або 11 000 дол. США відступлено ОСОБА_1 .
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 грошових зобов`язань за договорами позики від 15.03.2020 та від 15.03.2020, ОСОБА_1 зверунвся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 інфляційних нарахувань та 3% річних в загальному розмірі 500 786.90 грн.
Ухвалою суду від 14.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
20.05.2026 до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про визнання позову ОСОБА_1 до нього про стягнення боргу за договорами позики.
Ухвалою суду від 03.06.2026 у прийнятті визнання відповідачем позову відмовлено, відповідача повторно викликано в підготовче засідання. 
10.06.2026 до суду від гр. ОСОБА_4 подано заяву ОСОБА_2 про розгляд справи без участі ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 06.07.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, сторін викликано в судове засідання. Також цією ухвалою зазначено про неприйняття судом заяви ОСОБА_2 , подану від його імені представником за довіреністю ОСОБА_4 , оскільки згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, у справах загального позовного провадження представником сторони може бути лише адвокат або законний представник, а не особа за довіреністю.
В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі.
На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив можливим проведення розгляду справи в заочному порядку.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
15.03.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 позику в розмірі 250 000 грн., що еквівалентно 9000 дол. США. Місцем виконання зобов`язань за умовами вказаного договору зазначена адреса АДРЕСА_1 . 
08.01.2022 між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за п.п. 1, 3 якого цедент відступає цесіонарію право вимоги за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 15.03.2020 на суму 250 000 грн., або 9000 дол. США.
Крім того, 15.03.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав в борг 300 000 грн, що еквівалентно 11 000 дол. США. Місцем виконання зобов`язань за умовами вказаного договору зазначена адреса АДРЕСА_1 . 
08.01.2022 між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за п.п. 1, 3 якого цедент відступає цесіонарію право вимоги за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 15.03.2020 на суму 300 000 грн., або 11 000 дол. США.
Позивач ОСОБА_1 нарахував відповідачу ОСОБА_2 інфляційні втрати та 3% річних за невиконання боргових зобов`язань за період з березня 2021 року по березень 2026 року. 
Однак, позивачем до матеріалів справи не додано копій рішень суду про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики, на які позивач послався в позовній заяві.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. (ст. 513 ЦК України)
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. (ст.ст. 516-517 ЦК України)
Згідно вимог ч.ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Дослідивши надані позивачем докази, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для стягнення із ОСОБА_2 на його користь коштів за ст. 625 ЦК України, враховуючи наступне.
Як встановлено судом, у квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Холодногірського районного суду м.Харкова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №642/3236/21 про стягнення із ОСОБА_2 боргу за договором позики від 15.03.2020 в розмірі 248 400 грн. на підставі договору цесії від 08.01.2022, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , з ОСОБА_3 , на його правонаступника – ОСОБА_1 .
Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова №642/3236/21 від 15.06.2026 в задоволенні заяви відмовлено, з тих підстав, що заявником не доведено наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 подано до суду оригінал Договору відступлення права вимоги від 08.01.2022, згідно з яким вбачається, що він виконаний в друкованому вигляді, однак, у 2 абзаці договору щодо відомостей сторін, а також вкінці договору щодо зазначення місцезнаходження і реквізитів сторін, де маються підписи сторін договору, здійснено коректування особи 2, а саме - кому відступається право вимоги, та вписано власноруч саме особу ОСОБА_1 . Судом зазначено, що враховуючи, що в цілому Договір виконано у друкованому вигляді, вищевказані коректування викликають в суду сумніви щодо дійсності такого договору відступлення та наміри сторін про правову природу, та предмет договору.
У даному випадку, суд враховує, що частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Ухвала суду Холодногірського районного суду м.Харкова №642/3236/21 від 15.06.2026 в апеляційному порядку заявником не оскаржувалась та набрала законної сили. 
Таким чином, оскільки оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 08.01.2022 суд не визнав належним, достовірним та достатнім доказом відступлення права вимоги, відтак, у даному позовному провадженні суд не може взяти до уваги такий договір відступлення права вимоги від 08.01.2022 на підтвердження обставин, зазначених в позові.
Щодо долученого позивачем на стадії судового розгляду Договору відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2026 (щодо договору позики від 15.03.2020 на суму позики 300 000 грн.), суд його не бере до уваги, оскільки дана позовна заява подана ОСОБА_1 з підстав іншого договору відступлення прав вимог, від 08.01.2022, а договір про відступлення прав вимог від 20.07.2026 є новою підставою позову, з якої позивачем вказаний позов не заявлявся.
Крім того, при розгляді справи судом також враховується, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, серед іншого, внесені зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його п.18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Здійснюючи тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд у постанові від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23 виснував, що у період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів.
Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.10.2023 у справі № 706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати платежів за ст. 625 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 207, 512-514 ЦК України ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07.08.2026.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання як ВПО: АДРЕСА_4 .

Головуючий: