Справа № 583/4788/25
2/583/117/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
з участю секретаря судового засідання Доценко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Яценко Денис Ігорович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить встановити юридичний факт перебування на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні мотивує тим, що ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації у зв`язку з військовою збройною агресією російської федерації відповідно до Указу Президента України від 14 липня 2025 року № 479/2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації». На даний час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 08.09.2025. Зазначає, що на момент його призову та на момент звернення до суду з цією заявою у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. 
07.05.2025 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_8 (після шлюбу ОСОБА_9 ), яка має двох дітей від попереднього шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Батько дітей дружини позивача – ОСОБА_3 своїх дітей не утримує, фінансової допомоги не надає, самоусунувся від їх виховання, має велику заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 159464,48 грн станом на серпень 2025 року. 
Дружина ОСОБА_2 не працює та не отримує заробітну плату, оскільки займається вихованням малолітніх дітей, тому всі витрати, які несе сім`я, покладаються на позивача. Єдиним доходом його дружини є соціальні виплати при народженні дитини у розмірі 860,00 грн щомісячно та 2100,00 грн щомісячно (соціальна допомога на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях). Таких коштів не вистачає для утримання дітей, тому ОСОБА_1 утримує всю їх сім`ю.
Встановлення юридичного факту щодо перебування на його утриманні дітей йому необхідне як підстава для звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
У зв`язку з наведеним просить задовольнити позовні вимоги, врахувавши, що визнання такого факту буде відповідати законним інтересам дітей.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області Савєльєвої А.І. від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2026 року визнано обов`язковою явку представника третьої особи Служби у справах дітей Лебединської міської ради Сумської області.
18.08.2026 до суду від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Гаранжі М.О. надійшли додаткові пояснення у справі, згідно з якими відповідач визнає факт перебування на утриманні позивача ОСОБА_1 двох своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із 2022 року по теперішній час. Зазначає, що з березня 2022 року дійсно не сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку з тим, що має вади за станом здоров`я, втратив стабільний дохід. Зазначене підтверджується виписним епікризом про перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП Охтирської міської ради «Охтирська ЦРЛ» у період із 10.12.2019 по 24.12.2019 та випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 4102 від 18.04.2025 (неврологічне відділення) КНП Охтирської міської ради «Охтирська ЦРЛ» у період із 11.04.2024 по 18.04.2024; випискою з медичної карти стаціонарного хворого №5674 від 04.06.2025 року (неврологічне відділення) КНП Охтирської міської ради «Охтирська ЦРЛ» у період із 26.05.2025 по 04.06.2025. Враховуючи стан здоров`я, ОСОБА_3 із лютого 2022 року проживає без реєстрації з своїми батьками по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Бугруватським старостинським округом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області №17-22/101 від 02.07.2026 року. Відповідно до фіскального чеку АТ КБ «ПриватБанк» 30.06.2026 року ОСОБА_3 сплатив 3745,00 грн на часткове погашення заборгованості зі сплати аліментів.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засіданні повідомлений належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Яценко Д.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що в позові викладені всі обставини справи, докази долучені до позовної заяви. Відповідач ОСОБА_3 не утримував двох своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Із 2022 року по теперішній час дітей утримував ОСОБА_1 . Крім того, звернув увагу на те, що відповідач ОСОБА_3 позов визнав.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що діти з батьком ОСОБА_3 спілкуються рідко. Коли діти приїжджають до бабусі, вони можуть сходити до батька. Аліменти ОСОБА_3 не сплачує з 2015 року. Востаннє кошти зараховані в 2022 році в сумі 20000 гривень. Місяць тому ОСОБА_3 перерахував на її користь 3745 гривень. Вона не працює, перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною. У 2015 році її шлюб з ОСОБА_3 розірвано. У 2025 рокі уклала шлюб з ОСОБА_1 , а до 2025 року проживала з ним однією сім`єю як чоловік та дружина. На даний час не бажає звертатися до суду про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. У 2022-2023 роках зверталася до державного виконавця про несплату ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів. Державний виконавець пояснив, що борг склав 159000 гривень, виконавча служба буде звертатися до ОСОБА_3 про виконання рішення суду. Весь час ОСОБА_3 працював у місті Києві, мав можливість сплачувати аліменти. Позивач ОСОБА_1 продовжує утримувати дітей ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Батько ОСОБА_3 інколи телефонує, але не цікавиться ними, не приходить до школи, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Інколи може надати незначні суму коштів. 
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засіданні повідомлений належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Гаранжа М.О. позов визнала частково в тій частині, що ОСОБА_1 утримує двох неповнолітніх дітей, батьком яких є ОСОБА_3 . Разом з тим, ОСОБА_3 цікавиться дітьми. Коли діти приїжджають до батьків відповідачки, вони приходять до батька, спілкуються з ним. ОСОБА_3 цікавиться життям дітей. Питання про позбавлення батьківських прав не порушувалося, оскільки ОСОБА_3 категорично заперечує проти цього. У відповідача є борг зі сплати аліментів, однак він має вади за станом здоров`я. ОСОБА_3 розуміє, що повинен утримувати своїх дітей, але на даний час здоров`я погіршилося з 2024-2025 року. До цього працював неофіційно різноробочим, на даний час не працює, проживає за рахунок власних накопичень. ОСОБА_3 перебуває на обліку як військовослужбовець, але має право на відстрочку у зв`язку з загибеллю брата. Він визнає факт несплати аліментів та не заперечує той факт, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться двоє його дітей, яких забезпечує саме позивач ОСОБА_1 .
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області Телебна Н.І. щодо заявленого позову покладається на розсуд суду. Пояснила, що органом опіки було перевірено, що питання про позбавлення батьківських прав не порушувалося, відповідач ОСОБА_3 категорично проти і буде заперечувати, оскільки батько цікавиться дітьми, діти приїжджають до матері відповідачки у ОСОБА_12 , а також спілкуються з дітьми. У ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, однак він має вади за станом здоров`я, але при цьому розуміє, що повинен утримувати своїх дітей. 25 липня 2026 року здійснено обстеження за адресою будинку, який належить матері позивача в місті Лебедин. Умови задовільні. Діти підтримують зв`язки з батьком ОСОБА_3 , але аліменти останній не сплачує. Діти навчаються в школі в м. Лебедин, забезпечені всім необхідним. Батько дітей є дієздатним, що відповідно до закону не звільняє його від утримання дітей до їх повноліття.
Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засіданні повідомлений належним чином, із заявами/клопотаннями до суду не звертався.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 07.05.2025 уклали шлюб, який зареєстрований Лебединським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 32).
ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_7 , у свідоцтві про народження якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені батьками (а.с. 30).
Свідоцтвами про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується, що ці діти є дітьми ОСОБА_13 від попереднього шлюбу (а.с. 23, 27).
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2015 року в справі № 583/604/15-ц шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірваний (а.с. 43).
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2015 у справі № 583/3415/15-ц підтверджується факт стягнення аліментів з біологічного батька дітей ОСОБА_3 , а заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.04.2018 у справі № 583/3580/17 змінено розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів ( а.с. 44-45, 46-47).
Сім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має статус багатодітної родини, яка має дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , що підтверджується освідченням (а.с. 33).
Відповідно до довідки, виданої другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 згідно з Указом Президента України від 14 липня 2025 року № 479/2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06 вересня 2025 року був призваний до Збройних Сил України на військову службу по мобілізації (а.с. 39).
ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 08.09.2025 (а.с. 40).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 41).
ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях з 01.05.2025 по 31.01.2028 (а.с. 48).
Відповідно до довідок Лебединського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №5 ОСОБА_5 навчається в 10-Б класі навчального закладу, ОСОБА_3 навчається у 8-Б класі навчального закладу (а.с.49,50).
Як вбачається з довідки Лебединського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №5, підписаної директором Плужник Л., батько дітей ОСОБА_3 участі у вихованні дітей не бере, до навчального закладу жодного разу не приходив, успішністю дітей не цікавився, у батьківських зборах участі не брав, натомість вітчим ОСОБА_1 займається вихованням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , приходив у заклад, брав участь у батьківських зборах разом з дружиною, цікавиться успішністю дітей, підтримує зв`язок із класним керівником (а.с. 51).
Довідкою від 06.10.2025, виданою Лебединською міською радою, підтверджується факт проживання ОСОБА_2 разом із чоловіком ОСОБА_1 та трьома дітьми за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 52).
З наданих позивачем платіжних документів вбачається, що ним були здійснені деякі платежі за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 .
Судом було оглянуто виписку по картковому рахунку ОСОБА_2 за період з 17.12.2021 по 08.10.2025 (а.с. 81-112).
Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_14 , ОСОБА_8 дійсно працює у ФОП ОСОБА_14 з 20.11.2024 та займає посаду касира-операціоніста, на даний момент перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років (а.с. 118).
Як вбачається з довідки про отримання допомоги, ОСОБА_2 отримала в період з 01.01.2025 по 30.06.2025 допомогу в сумі 15 380 грн (а.с. 122).
Згідно з розрахунком державного виконавця від 26.09.2025 заборгованість ОСОБА_3 по аліментах станом на серпень 2025 року складає 159464,24 грн (а.с. 125-126).
З акту обстеження умов проживання дітей, наданого Службою у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, вбачається, що житлово-побутові умови за місцем проживання ОСОБА_2 разом з дітьми: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 задовільні, для дітей створені належні умови для проживання, навчання та розвитку. Зі слів ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_1 матеріально їх утримує та піклується про них (а.с. 148).
Загальний порядок здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків закріплено у статтях 14, 15 СК України.
Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Відповідно до приписів частини першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 1 ст. 180, ч. 2 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у разі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Відповідно до Додатку 5 «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024року, передбачено, що жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, додають документи, що підтверджують право на відстрочку: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.
У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі № 160/11228/23 вказано, що особа, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, має право на участь у вихованні її дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком однієї малолітньої дитини та перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, щодо яких він є вітчимом.
Водночас предметом розгляду у цій справі є не з`ясування факту фактичної участі позивача у вихованні чи матеріальному забезпеченні дітей, а встановлення юридичного факту перебування дітей на його утриманні у розумінні ЦК та СК України, а також законодавства про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно зі статтею 268 СК України, обов`язок вітчима утримувати пасинка або падчерку виникає виключно за наявності сукупності умов, а саме: відсутності у дитини матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів чи сестер або неможливості цих осіб з поважних причин здійснювати належне утримання, за умови наявності у вітчима можливості надавати матеріальну допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що мати дітей ОСОБА_2 не позбавлена батьківських прав, здійснює батьківські права та обов`язки щодо дітей, перебуває з ними разом та фактично забезпечує їх догляд і представництво інтересів. За таких обставин підстави для виникнення у позивача самостійного юридичного обов`язку щодо утримання дітей його дружини відсутні.
Посилання представника позивача на те, що біологічний батько дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків та має заборгованість зі сплати аліментів, суд оцінює критично. Наявність заборгованості свідчить про неналежне виконання обов`язків біологічним батьком, однак сама по собі не припиняє його статусу як зобов`язаної особи та не породжує автоматичного обов`язку утримання дітей вітчимом.
Так само не можуть бути прийняті доводи про необхідність встановлення відповідного факту з метою забезпечення найкращих інтересів дітей. Встановлення факту перебування дітей на утриманні є процесуальною дією, спрямованою на підтвердження конкретного юридичного факту, а не на вирішення питань соціального захисту чи матеріального забезпечення дітей. Саме по собі таке встановлення не створює, не змінює та не припиняє обсяг прав дітей і не впливає безпосередньо на рівень їх матеріального забезпечення, а тому не може розглядатися як захід забезпечення їх найкращих інтересів у розумінні Конвенції про права дитини.
Надання позивачем матеріальної допомоги дітям за власною ініціативою або за домовленістю з матір`ю дітей є проявом турботи та відповідального ставлення до сім`ї, однак не є тотожним виконанню законодавчо встановленого обов`язку утримання, який є визначальним для застосування підстав, передбачених законодавством про мобілізацію.
Суд також звертає увагу, що відповідно до поданої заяви встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника необхідне йому для реалізації права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.
Посилання позивача на положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та необхідність встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей для отримання відстрочки від мобілізації не можуть бути підставою для розширеного тлумачення сімейно-правових норм, оскільки цивільне судочинство не може підміняти собою механізми публічно-правового регулювання та створювати нові юридичні конструкції, не передбачені сімейним законодавством.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2025 року у справі № 725/158/25 вказав, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. У разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків держави.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей, тому на ньому в силу вимог статей 150, 180 СК України лежить обов`язок по утриманню та вихованню дітей. Більше того, сам відповідач ОСОБА_3 категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, спілкується з дітьми, цікавиться їх життям. Неможливість надання дітям матеріальної допомоги та невиконання свого обов`язку по сплаті аліментів обумовлена його станом здоров`я. Однак незадовільний стан здоров`я не є підставою для звільнення батька від виконання передбачених законодавством обов`язків по утриманню своїх дітей.
Таким чином суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дитини з метою звільнення від виконання військового обов`язку, фактично позов пред`явлено з метою створення умов та обставин, що можуть бути підставою для відстрочки від призову на військову службу на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Отже, позивач намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дітей з метою звільнення від виконання військового обов`язку за умови, що відповідач (батько дітей) не позбавлений батьківських прав, а відтак і обов`язку по їх вихованню та утриманню.
Верховний Суд неодноразово наголошував на відсутності підстав для задоволення схожих позовів, зокрема в постанові від 25 березня 2026 року в справі № 161/1337/25 (провадження № 61-13451св25), у постанові від 13 листопада 2025 року в справі № 592/20023/23 (провадження № 61-12694св25).
Надаючи оцінку доводам представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_3 визнає позов в частині встановлення факту утримання ОСОБА_1 його дітей, суд зазначає наступне.
Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).
З огляду на те, що під час судового розгляду справи встановлено, що заявлені позовні вимоги не відповідають вимогам Сімейного кодексу України, суд не бере до уваги визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволеня позову, оскільки доводи позивача та його представника щодо необхідності встановлення відповідного факту в інтересах дітей не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Позивач, як вітчим, та за згодою матері дітей може брати участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, однак це не породжує юридичного обов`язку щодо їх утримання у значенні, яке надається такому обов`язку законодавством про військову службу. Крім того, відповідач (батько дітей) не позбавлений батьківських прав та визначеного Сімейним кодексом України обов`язку виховання та утримання дитини. 
З аналізу статті 268 СК України вбачається, що обов`язок утримання дітей дружини у заявника, як у вітчима, може виникнути лише за сукупності передбачених законом обставин, доказів наявності яких суду надано не було. Добровільне надання матеріального утримання чужій дитині, навіть у разі доведення такого факту, не свідчить про перебування дитини на утриманні особи у розумінні Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
За таких обставин суд дійшов висновку, що підстави для встановлення факту перебування на утриманні позивача ОСОБА_1 неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є рідним сином позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в силу положень Сімейного кодексу України на ОСОБА_1 лежить обов`язок по його вихованню та утриманню, що не потребує додаткового підтвердження судовим рішенням про встановлення зазначеного факту.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача Яценко Денис Ігорович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради, код ЄДРПОУ 04057899, адреса: Сумська область, м. Лебедин, вул. Сумська, 12.
Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 08 вересня 2026 року.

Суддя       А.І.Савєльєва