Єдиний унікальний номер: 448/2037/25 
Провадження № 2/448/125/26

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(повний текст) 

14.08.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В., 
при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Мостиської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, покликається на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по   АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_6 , а членами такого - ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_9 (Висоцька - прізвище після одруження) ОСОБА_10 - внучка, ОСОБА_3 - внук, ОСОБА_11 - внучка, ОСОБА_2 – невістка, а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/7 у такому майні.
Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова домогосподарства ОСОБА_6 після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/7 частку у майні колгоспного двору. Ствердив, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв син останнього – ОСОБА_8 . З огляду на що вважає, що ОСОБА_8 , став власником 2/7 частин спірного будинковолодіння (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/7 частки, яку успадкували після смерті батька ОСОБА_6 ).
Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_1 після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/7 частку у майні колгоспного двору. Ствердив, що після смерті ОСОБА_1 спадщину прийняв син останньої – ОСОБА_8 . З огляду на що вважає, що ОСОБА_8 , став власником 3/7 частин спірного будинковолодіння. (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/7 частки, яку успадкували після смерті батька ОСОБА_6 + 1/7 частки, яку успадкували після смерті матері ОСОБА_1 ).
Ствердив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 3/7 частку у майні колгоспного двору. Ствердив, що після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняв племінник останнього – ОСОБА_1 (позивач). Факт прийняття ним спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважає, що ОСОБА_1 , став власником 3/7 частин спірного будинковолодіння.
Покликалась на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спірного житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».
Нотаріус роз`яснив позивачу ОСОБА_1 звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку.
З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем, право власності на 3/7 часток спірного будинковолодіння за адресою:   АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 14.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Позивач  ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Представник відповідача – Мостиської міської ради Львівської областів підготовче судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають та просить розглядати справу у їх відсутності.
Треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду скерували письмові клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, при цьому зазначили, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог позивача  ОСОБА_1 .
Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надіслала заяву-повідомлення від 07.11.2025 р.; копії сторінок із спадкової справи за №10/2025, заведеної після смерті ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у її відсутності.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Рішенням Мостиського районного суду у цивільній справі ЄУН 448/2093/24 від 29.01.2025 року, яке набрало законної сили 11.03.2025 року, встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по    АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_6 , а членами такого - ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_9 (Висоцька - прізвище після одруження) ОСОБА_10 - внучка, ОСОБА_3 - внук, ОСОБА_11 - внучка, ОСОБА_2 – невістка, що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Острожець, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.
Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.
Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.
Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.
Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.
Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.
Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.
Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , тобто кожен по 1/7 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова двору – ОСОБА_6 . 
На день смерті він був зареєстрований та проживав у с.Острожець, Яворівського району Львівської області, де разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою №486 виданою 30.08.2024 року виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області.
За життя ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем Крукеницької сільської ради Лазорко Л.К., яким все своє майно заповів сину – ОСОБА_8 .
Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх М.А. була заведена спадкова справа №19/2016 та видано ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №209.
Встановлено, що ОСОБА_8 належить 2/7 частки в визначеному майні (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/7 частки, яку успадкували після смерті батька ОСОБА_6 ). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 .
На день смерті вона була зареєстрована та проживала у с.Острожець, Яворівського району Львівської області, де разом із нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою №487 виданою 30.08.2024 року виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області. 
Після смерті ОСОБА_1 була заведена спадкова справа №18/2017 та видано ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №205.
Із ч.4 ст.82 ЦПК України відомо, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, вказаним рішенням суду встановлено, що спадкове майно спадкодавців  ОСОБА_6 та ОСОБА_1 успадкував саме їхній син – ОСОБА_8 , А тому,  ОСОБА_8 належало 3/7 частки в визначеному майні (21/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/7 частки, яку успадкували після смерті батька ОСОБА_6 + 1/7 частки, яку успадкували після смерті матері ОСОБА_1 ).
ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_8 .
До складу даної спадщини входило право на 3/7 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою.
Згідно матеріалів справи, спадкодавець  ОСОБА_8 за життя своїм майном розпорядився, та склав заповіт, яким усе своє майно заповів своєму племінникові - ОСОБА_1 (позивачу).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №10/2025, заведеної після смерті  ОСОБА_8 , котрий помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме племінник останнього –  ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття даної спадщини.
Тобто, у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України  ОСОБА_1 (позивач) вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця  ОСОБА_8 та став власником 3/7 частки спірного будинковолодіння.
При цьому, нотаріусом позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно – частину спірного житлового будинку. Нотаріус роз`яснив позивачу ОСОБА_1 можливість реалізації права на спадкування частини даного житлового будинку в судовому порядку.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.
Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.
З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.
Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такий звернувся до суду із вказаним позовом.
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_8 , серії НОМЕР_1 від 22.11.2024 року; копією сторінок із спадкової справи за №10/2025, заведеної після смерті ОСОБА_1 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83152604 від 05.11.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83152614 від 05.11.2026р. (заповіти/спадкові договори); копією рішення суду у цивільній справі ЄУН 448/2093/24 від 29.01.2025 року, яке набрало законної сили 11.03.2025 року; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією паспорта позивача; копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 26.07.1991р.; копією свідоцтва про народження батька позивача – ОСОБА_13  серії НОМЕР_3 від 11.09.1965р.; копією свідоцтва про народження  ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 , виданого 30.08.2024 року, повторно та іншими матеріалами справи.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.
Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 3/7 часток житлового будинку з господарськими спорудами по    АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст.200, ст.ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268  ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до Мостиської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна, про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 3/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 24.08.2026 року.
Відомості про учасників справи: 
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Львів Львівської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_5 ;
Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ: 26307500;
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 
-  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: с.Крукеничі Яворівського району Львівської області, РНОКПП – НОМЕР_6 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с.Острожець Мостиського району Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_7 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с.Крукеничі Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП – НОМЕР_8 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка с.Острожець Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП – НОМЕР_9 ;
- приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Келюх Марія Андріївна, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Зелена, 2, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак