Справа № 638/1461/26
Провадження № 2/638/4958/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(З А О Ч Н Е)

08 липня 2026 року          м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» (далі – Позивач, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі – Відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №98183375000 від 28.09.2021 в розмірі 29058,91 грн, а також просить стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 622,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В якості правових підстав позову Позивач посилається на норми статей 509, 512, 526, 1054 ЦК України.
Ухвалою 24.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник Позивача не з`явився, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
08.07.2026 суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши матеріали справи встановив, що 28.09.2021 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (надалі – АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98183375000 відповідно до умов якого Відповідач отримує кредит на суму 48933,36 грн.
Відповідно до пункту 3.3 кредит надається для особистих потреб: у сумі 46440,00 грн на придбання товару – мобільного телефону, в сумі 2493,36 грн – на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні кредиту.
Згідно з випискою за кредитним договором з 28.09.2021 по 15.04.2024 ОСОБА_1 06.10.2021 отримав кредит у розмірі 48933,36 грн, з вказаної виписки вбачається часткове погашення кредиту.
15.04.2024 між АТ «УКРСИББАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (фактор) укладено Договір факторингу №265 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», як новий кредитор, набув права вимоги і розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами (пункти 2.1. та 2.2).
Згідно з Витягом реєстру боржників до вищевказаного договору встановлюється, що Позивач набув права грошової вимоги щодо заборгованості Відповідача за кредитним договором № 98183375000 від 28.09.2021 у розмірі 29058,91 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 21743,36 грн, заборгованість за комісіями у розмірі 7315,55 грн.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Оскільки фактично отримані та використані Відповідачем кошти в добровільному порядку Позивачу не повернуті, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з Відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі
21743,36 грн (тіло кредиту), є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Разом з цим, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні та обслуговуванні кредиту, тобто за дії, які АТ «Укрсиббанк» здійснювало на власну користь без зазначення та не відсутності доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Отже, встановлена комісія за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні та обслуговуванні кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заборгованість за комісією у розмірі 7315,55 грн по кредитному договору 9818337500 від 28.09.2021 є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню, у зв`язку з чим суд відмовляє у позові частково.
Решта вимог Позивача обґрунтована, доведена матеріалами справи, відповідає вищезазначеним нормам, не спростована Відповідачем та підлягає задоволенню.
Відповідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Цей висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
На підтвердження понесених Позивачем витрат на правову допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №883 наданих послуг від 12.01.2026, детальний опис наданих послуг до акту №883 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025.
Оцінюючи надані Позивачем докази для підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що надані Позивачу послуги професійної правничої допомоги, зазначені в акті №883 наданих послуг від 12.01.2026 та детальному описі наданих послуг до акту, не відповідають принципу реальності (дійсності) та необхідності, з огляду на таке.
Суд звертає увагу на те, що зазначені в детальному описі наданих послуг, зокрема, усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції клієнта у справі не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді, а за своєю суттю є складовою підготовки та подання позовної заяви, тому ці дії (витрати) не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що надання якісної послуги професійної правничої допомоги щодо підготовки та складання позовної заяви неможливе без вчинення адвокатом дій щодо вивчення матеріалів справи спірних правовідносин. На переконання суду, вказані дії є невід`ємними елементами (етапами) процесу підготовки та подання позовної заяви та повністю поглинаються в процесі надання саме цієї послуги професійної правничої допомоги.
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для відшкодування Позивачу за рахунок Відповідача витрат на професійну правничу допомогу за послуги, передбачені пунктами 1, 2, 3 детального опису наданих послуг до акту №883 від 12.01.2026.
Суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, враховує обсяг наданих послуг, складність та категорію справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), яка за своєю категорією, в розумінні пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, відноситься до малозначних справ, а також враховує, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що передбачено додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими, розгляд справи в цілому не потребував опрацювання значної кількості нормативно-правових актів.
Враховуючи принципи співмірності, розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.
Керуючись статтями 13, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 274-282 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
У позові відмовити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором №98183375000 від 28.09.2021 в розмірі 21743,36 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КредитКапітал» (місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236, реквізити: НОМЕР_2 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»). 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236, реквізити: НОМЕР_2 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1992,14 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх);
Представник Позивача: адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко Михайло Ігорович (код ЄДРПОУ: 41557199, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Рішення складено 10.07.2026.

Суддя           О.В. Малахова