СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року м. Харків Справа № 922/372/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» (вх. № 1047 Х/1) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» ( 49089, м. Дніпро, вул. Шепарда Алана, буд. 14, секція 3, кв. 96; код ЄДРПОУ 41795971)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» (64107, Харківська обл., Лозівський р-н., м. Первомайський, вул. Бугайченка, буд. 38 кім. 31а; код ЄДРПОУ 37706791)
про стягнення 349 228,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» (вх. № 8218 від 07.04.2026) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Прийнято додаткове рішення. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс Авто" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» 17 246,58 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Господарський суд Харківської області дійшов висновку про необхідність зменшення розміру суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 34 000,00 грн до 17 246,58 грн, оскільки справа №922/372/26 є малозначною, а в межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції адвокат позивача склала і надіслала до суду лише один процесуальний документ – позовну заяву. Також суд першої інстанції врахував, що рішенням Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі №922/372/26, позовні вимоги задоволено частково, а тому сума витрат на професійну правничу допомогу має бути зменшена пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26 і зменшити належний до стягнення з відповідача на користь позивача розмір витрат на правову допомогу до 5000,00 грн.
В обґрунтуванні апеляційної скарги заявник вказує, що:
- в порушення вимог щодо вмотивованості та обґрунтованості судового рішення, суд першої інстанції не зазначив і не пояснив в оскаржуваному додатковому рішенні чому саме до такого розміру 17 246 грн 58 коп було зменшено витрати на правову допомогу (а не будь-яку меншу суму). Такий підхід до побудови судових висновків не узгоджується із принципом належного мотивування судового рішення задля забезпечення справедливості судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
- позивач штучним чином дублює правові послуги задля збільшення розміру нібито понесених витрат на правову допомогу. При цьому, адвокат позивача не здійснював «супроводження розгляду позовної заяви у суді першої інстанції із складанням будь-яких необхідних процесуальних документів, передбачених нормами ГПК України, без обмежень їх кількості», оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання. Будь-яких інших процесуальних документів (заяв, клопотань, заперечень, відповідей тощо), окрім самої позовної заяви, представник позивача не подавав. Відтак, стягнення з відповідача 17 246 грн 58 коп за одну позовну заяву (один процесуальний документ) є очевидно несправедливим і неспівмірним із тим обсягом правової роботи, яку виконав представник позивача.
- відповідач просить апеляційний суд звернути увагу і врахувати, що доказів оплати позивачем вартості правничих послуг адвоката до суду не надано. Відтак, заявлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності. 
- складення відповідної позовної заяви потребувало від представника позивача приблизно 2 годин роботи; враховуючи, що середній розмір вартості однієї години роботи адвоката складає 2500 грн 00 коп, відповідач вважає законним, обґрунтованим і справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу, які об`єктивно потрібні були позивача, до 5000 грн. 00 коп.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Позивачу встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч. 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові.
Відповідно до довідки про надсилання ухвали апеляційного суду від 11.05.2026 позивачу –ТОВ «Імпорт Логістік Групп», останній отримав ухвалу 12.05.2026.
Станом на момент ухвалення цієї постанови від позивача відзив на адресу апеляційного суду не надійшов.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини справи.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 922/372/26 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп»: 269947,36 грн - основного боргу; 21586,91 грн - пені; 2089,06 грн - 3% річних; 1621,85 грн - інфляційних втрат; 3542,93 грн - витрат по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
07.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява (вх. № 8218) про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000,00 грн (з додатками). 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» (вх. № 8218 від 07.04.2026) про ухвалення додаткового рішення прийняти до розгляду та постановлено здійснювати її розгляд в письмовому провадженні; надано відповідачу можливість протягом 5 днів з момент вручення даної ухвали, надати письмові пояснення на заяву позивача.
З метою повідомлення сторін про розгляд справи та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного та поштового зв`язку направлено копії ухвал від 07.04.2026. Зокрема, копії ухвал доставлено до електронного кабінету позивача та відповідача в підсистемі “Електронний суд”, що підтверджується довідками про надсилання від 08.04.2026
У строк встановлений судом першої інстанції відповідач не скористався своїм правом на подання письмових пояснень в порядку встановленому ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у даній справі.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» (вх. № 8218 від 07.04.2026) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Прийнято додаткове рішення. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс Авто" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» 17 246,58 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю "С-Транс Авто" з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось із апеляційною скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.
Предметом апеляційного розгляду у даній справі є законність і обґрунтованість додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26, яким господарський суд частково задовольнив заяву ТОВ «Імпорт Логістік Групп» про стягнення з ТОВ «С-Транс Авто» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000,00 грн та зменшив розмір стягуваної суми до 17 246,58 грн.
Таким чином, апеляційний суд має дослідити обсяг фактично наданих адвокатських послуг в межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції, які підлягають компенсації за рахунок відповідача, та чи обґрунтовано суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з п. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається із матеріалів справи, 07.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява (вх. № 8218) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000,00 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат позивач додав:
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 003060 від 20.07.2023, видане на ім`я адвоката Потапової Олени Олегівни;
- копію Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026, укладеного між ТОВ «Імпорт Логістик Групп» (замовник) та адвокатом Потаповою Оленою Олегівною (виконавець);
- копію ордера на надання правничої допомоги ТОВ «Імпорт Логістик Групп від 03.02.2026 за Договором про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026;
- копію Замовлення №1 від 05.01.2026 до Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026;
- копію Акту здачі-прийняття наданих послуг №05032026/1/ від 05.03.2026;
- копію Рахунка на оплату №0501/2026 від 05.01.2026.
З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2026 між адвокатом Потаповою Оленою Олегівною (виконавець) та ТОВ «Імпорт Логістік Групп», в особі керівника Романової Наталії Владиславівни (замовник/клієнт), укладено договір про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26.
Відповідно до п. 1.1 за цим договором виконавець приймає зобов`язання надати правові (юридичні) послуги замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані правові (юридичні) послуги виконавцем на умовах та в строки, що передбачено умовами цього договору.
Конкретний перелік, вид, строки надання, ціна і загальна вартість узгоджуються сторонами в спільно підписаних замовленнях до цього договору, які є його невід`ємними частинами (п. 1.2).
Здача-приймання наданих правових (юридичних) послуг за цим договором оформлюється актом здачі-прийняття наданих послуг (п. 3.1).
Вартість правових послуг, що надаються на умовах цього договору, визначаються сторонами в замовленні відповідно до підпункту 1.2 цього договору (п. 4.1).
Оплата правових послуг здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця в національній валюті – гривня, у відповідності з порядком, визначеним у спільно підписаних сторонами замовленнях, та відповідно до виставленого виконавцем рахунку (п.4.2).
Пунктом 5.2 Договору визначено, що виконавець зобов`язується, зокрема, надавати послуги відповідно до наданої замовником інформації та відповідно до умов цього договору (п. 5.2.1); інформувати замовника про стан виконання правових послуг, відповідно до умов цього договору (п. 5.2.4).
Відповідно до п 5.3.3 Договору виконавець має право вимагати своєчасної оплати наданих послуг.
Даний договір набирає законної сили з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2027 року включно (п. 8.1)
Договір про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026 підписано адвокатом Потаповою О. О. і уповноваженою особою ТОВ «Імпорт Логістік Групп» та скріплено печатками сторін.
Перелік і вартість правових послуг, що надаються замовнику міститься у Замовленні №1 від 05.01.2026 до Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026.
Так, згідно з п. 1 Замовлення склад і обсяг правових послуг становить:
1.1 Досудове та/або судове врегулювання спору між замовником та ТОВ «С-Транс Авто» (боржник, код ЄДРПОУ 37706791) щодо стягнення суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором № ІЛГ-389 від 03.10.2024.
1.2 Правовий аналіз документів. Підготовка позовної заяви. Супроводження розгляду позовної заяви у суду першої інстанції.
Згідно з п. 2.1 замовлення, загальна вартість послуг, вказаних у п. 1.1 Замовлення № 1 є фіксованою та складає 34000,00 грн.
Пунктом 2.2 замовлення сторони погодили, що вартість послуг, визначених у п. 1.1 замовлення, включає:
- Правовий аналіз документів;
- Підготовка позовної заяви та подання її до суду через ЄСІТС;
- Супроводження розгляду позовної заяви у суді першої інстанції із складанням будь-яких необхідних процесуальних документів, передбачених нормами ГПК України, без обмежень їх кількості;
- Отримання наказів та рішень з відміткою про НЗС.
Відповідно до п. 2.3 замовлення, загальна вартість послуг, вказаних в п.2.1-2.2 замовлення, сплачується замовником у безготівковій формі на рахунок виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів після набрання законної сили рішення суду.
Згідно з п. 2.4 замовлення, акт здачі-прийняття наданих послуг сторони складають після подання всіх заяв по суті справи протягом 30 календарних днів.
Замовлення №1 від 05.01.2026 до Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026 підписано адвокатом Потаповою О. О. і уповноваженою особою ТОВ «Імпорт Логістік Групп» та скріплено печатками сторін.
Акт здачі-прийняття наданих послуг №05032026/1/ від 05.03.2026 містить наступну інформацію:
Ми, що нижче підписалися, Замовник/Клієнт – ТОВ «Імпорт Логістік Групп» в особі директора Романової Наталії, з одного боку, і Виконавець/Адвокат Потапова Олена, з іншого боку, склали цей акт про те, що на підставі наведених документів: Договір №01/05/26 від 05.01.2026, Замовлення №1 від 05.01.2026 до договору, Виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги) – надання правової допомоги згідно п. 1.1-1.2 Замовлення №1 від 05.01.2026 до Договору №01/05/26 від 05.01.2026 на загальну суму у розмірі 34 000,00 грн.
Акт здачі-прийняття наданих послуг №05032026/1/ від 05.03.2026 підписано адвокатом Потаповою О. О. і уповноваженою особою ТОВ «Імпорт Логістік Групп» та скріплено печатками сторін.
До заяви також надано копію Рахунка на оплату №0501/2026 від 05.01.2026 за Договором №01/05/26 від 05.01.2026 на суму 34 000,00 грн.
Суд першої інстанції, дослідивши надані ТОВ «Імпорт Логістік Групп» документи, зокрема договір про надання правових послуг, замовлення до договору, акт здачі-прийняття наданих послуг, рахунок на оплату, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, дійшов висновку, що вказані матеріали є достатніми для підтвердження фактичного надання адвокатом правничої допомоги у межах розгляду справи.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ТОВ «С-Транс Авто» на користь ТОВ «Імпорт Логістік Групп».
Як вказав суд, справа № 922/372/26 є справою незначної складності та була визнана малозначною згідно з ухвалою від 06.02.2026. В процесі розгляду цієї справи виконана адвокатом позивача робота, що безпосередньо пов`язана з супроводом справи в суді, складалася зі складання позовної заяви та її подання до суду. При цьому, на погляд суду першої інстанції, підготовка позовної заяви та її юридичний супровід в суді не вимагали від адвоката докладання значних зусиль, та відповідно витрати значного обсягу часу, оскільки адвокат є фахівцем в галузі права з відповідним стажем роботи і кваліфікації. 
Тому місцевий господарський суд зменшив суму заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 40% від заявленої до стягнення суми (34 000 – 40% (13 600) = 20 400). Разом з тим, зважаючи на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі №922/372/26, позовні вимоги задоволено частково, то сума витрат на професійну правничу допомогу, яка є пропорційною розміру задоволених позовних вимог, становить 17 246,58 грн. Саме цю суму суд першої інстанції визначив як таку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Виходячи з цього, суд першої інстанції частково задовольнив заяву ТОВ «Імпорт Логістік Групп» про ухвалення додаткового рішення і стягнув з ТОВ «С-Транс Авто» на користь ТОВ «Імпорт Логістік Групп» 17 246,58 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви суд відмовив.
Оцінивши подані заявником докази, зміст укладеного договору про надання правничої допомоги, характер виконаних адвокатом робіт, їх відповідність матеріалам справи та з урахуванням усталених правових позицій Верховного Суду щодо критеріїв реальності, необхідності та розумності витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що подані позивачем документи є належними, допустимими та достовірними доказами фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду позовної заяви ТОВ «Імпорт Логістік Групп» в межах позовного провадження у справі № 922/372/26. 
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неспівмірності обсягу наданої правової дпомоги з заявленою до стягнення сумою витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, скаржник зазначає, що в порушення вимог щодо вмотивованості та обґрунтованості судового рішення, суд першої інстанції не зазначив і не пояснив в оскаржуваному додатковому рішенні чому саме до такого розміру 17 246 грн 58 коп було зменшено витрати на правову допомогу (а не будь-яку меншу суму). Таким чином, основний та остаточний висновок суду першої інстанції про необхідність зменшення суми відшкодування саме до 17 246 грн 58 коп жодним чином не вмотивований і не обґрунтований, а зроблений судом з використанням шаблонних виразів про врахування принципу верховенства права, пропорційності та справедливості, критеріїв реальності, обґрунтованості та розумності розміру витрат, характеру спірних правовідносин та рівня складності справи.
Апеляційний суд відхиляє зазначені доводи з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.06.2021 у справі № 11-104сап21 дійшла висновку, що вмотивованість - це вимога до суду наводити письмово в рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою для висновку суду. Це також пояснення суду, чому він виніс саме таке рішення, погодився з одними та відкинув інші доводи. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2023 у провадженні № 11-228сап21.
Перевіривши додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи № 922/372/26, надав належну правову оцінку доказам, які були подані разом із заявою (вх. №8218) про ухвалення додаткового рішення, та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, зокрема, на постанови Великої Палати Верховного Суду. 
Здійснивши аналіз положень ст. 126 ГПК України, суд першої інстанції звернув увагу на дві важливі обставини у цій справі, а саме: на складність справи та на процесуальні дії адвоката позивача.
Так, судом було вказано, що «дана справа є справою незначної складності (сума заявленого позову складає 349228,77 грн.) та була визнана судом малозначною згідно з ухвалою від 06.02.2026. В процесі розгляду цієї справи відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.».
Також судом першої інстанції встановлено, що «виконана адвокатом робота, що безпосередньо пов`язана з супроводом справи в суді, складалася зі складання позовної заяви та її подання до суду. При цьому, на погляд суду, підготовка позовної заяви та її юридичний супровід в суді не вимагали від адвоката докладання значних зусиль, та відповідно витрати значного обсягу часу, оскільки адвокат є фахівцем в галузі права з відповідним стажем роботи і кваліфікації.».
Взявши до уваги вказані обставини, а також, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 755/2587/17 та Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19, від 03.02.2022 № 640/19536/18, господарський суд дійшов правомірного висновку про необхідність зменшення стягуваного розміру витрат на професійну правничу допомогу. 
Тому сума заявлених до стягнення витрат на професійну правову допомогу була зменшена на 40%, тобто 34 000,00 – 40% (13 600,00) = 20 400, 00 грн. 
Отже, сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить саме 20 400, 00 грн.
Проте, відповідно до положень ст. п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судом першої інстанції було змінено суму витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Так позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму у розмірі 349 228,77 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 922/372/26 позов ТОВ «Імпорт Логістік Групп» до ТОВ «С-Транс Авто» задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп»: 269947,36 грн - основного боргу; 21586,91 грн - пені; 2089,06 грн - 3% річних; 1621,85 грн - інфляційних втрат; 3542,93 грн - витрат по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Отже, загальна сума задоволених позовних вимог складає 295 245,18 грн, що становить 84,54% від суми заявлених позовних вимог. 
Тому сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 400,00 грн (100%) пропорційно зменшена до 84,54%, що в свою чергу становить 17 246,58 грн.
З огляду на вищевказане, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанцій правомірно здійснив перерахунок витрат на професійну правничу допомогу, сума витрат у розмірі 17 246,58 грн є арифметично правильною, а посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не мотивовано таку суму до стягнення є необгрунтованим та спростовується рішенням
Як стверджує скаржник, позивач штучним чином дублює правові послуги задля збільшення розміру нібито понесених витрат на правову допомогу. При цьому, адвокат позивача не здійснював «супроводження розгляду позовної заяви у суді першої інстанції із складанням будь-яких необхідних процесуальних документів, передбачених нормами ГПК України, без обмежень їх кількості», оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання. Будь-яких інших процесуальних документів (заяв, клопотань, заперечень, відповідей тощо), окрім самої позовної заяви, представник позивача не подавав. Відтак, стягнення з відповідача 17 246 грн 58 коп за одну позовну заяву (один процесуальний документ) є очевидно несправедливим і неспівмірним із тим обсягом правової роботи, яку виконав представник позивача.
Також апелянт вважає, що складення відповідної позовної заяви потребувало від представника позивача приблизно 2 годин роботи; враховуючи, що середній розмір вартості однієї години роботи адвоката складає 2500 грн. 00 коп., відповідач вважає законним, обґрунтованим і справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу, які об`єктивно потрібні були позивача, до 5000 грн. 00 коп.
З приводу цього апеляційний суд зазначає про таке.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Колегія суддів зазначає, що фіксований характер гонорару відповідає положенням статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Судове втручання у розмір винагороди адвоката можливе виключно у випадку доведеної її неспівмірності фактично наданим послугам або очевидної надмірності, що випливає з ч. 4 ст. 126 ГПК України. 
У постанові від 09.12.2021 у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити й оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру й обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів зазначає, що скаржником не надано до суду апеляційної інстанції доказів, які могли б вказувати на неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу. Вказані доводи ґрунтуються лише на припущеннях апелянта щодо середнього розміру вартості однієї години роботи адвоката. 
Також апеляційний суд звертає увагу, що орієнтовні мінімальні ставки вартості однієї години роботи адвоката можуть бути сформовані відповідно до рекомендацій /рішень Рад адвокатів різних областей України, що призводить до формування різного середнього розміру ставок адвокатського гонорару по Україні в залежності від регіону. 
З апеляційної скарги не вбачається на підставі яких розрахунків та/або нормативно-правових актів апелянтом вказано середній розмір вартості однієї години роботи адвоката у розмірі 2500,00 грн, та чому, на думку апелянта, час витрачений на надання професійної правничої допомоги позивачу складає 2 години та, відповідно, оцінюється в 5000,00 грн. 
Не надано і доказів того, що для апелянта заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є надмірною і обтяжливою, а тому вищезазначені доводи апелянта не спростовують належність і допустимість поданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.
З-поміж іншого, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» (вх. № 8218 від 07.04.2026) про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду та постановлено здійснювати її розгляд в письмовому провадженні; надано відповідачу можливість протягом 5 днів з момент вручення даної ухвали, надати письмові пояснення на заяву позивача.
З метою повідомлення сторін про розгляд справи та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, копії ухвали від 07.04.2026 доставлено до електронного кабінету позивача та відповідача в підсистемі “Електронний суд”, що підтверджується довідками про надсилання від 08.04.2026.
Однак, у строк встановлений судом першої інстанції, відповідач не скористався своїм правом на подання письмових пояснень в порядку встановленому ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2026 у цій справі, і, відповідно, не висловив свої заперечення щодо заявленої до стягнення суми у розмірі 34 000,00 грн, не заявив про неспівмірність такої суми і не надав жодних доказів на підтвердження цього.
Відтак судом першої інстанції встановлено, що надані позивачем докази є достатніми для підтвердження факту надання професійної правової допомоги адвокатом Потаповою О. О. позивачу – ТОВ «Імпорт Логістік Групп», у межах розгляду справи № 922/372/26.
Разом з тим, до апеляційної скарги заявником не надано доказів, що підтверджують доводи апеляційної скарги про неспівмірність суми витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на зазначене, вищенаведені доводи апелянта не приймаються судом апеляційної інстанції оскільки є необґрунтованими.
У скарзі відповідач просить апеляційний суд звернути увагу і врахувати, що доказів оплати позивачем вартості правничих послуг адвоката до суду не надано. Відтак, заявлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності. 
Колегія суддів звертає увагу на наступне.
Пунктом 2.3 Замовлення №1 від 05.01.2026 до Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026 встановлено, що загальна вартість послуг, вказаних в п.2.1-2.2 замовлення, сплачується замовником у безготівковій формі на рахунок виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів після набрання законної сили рішення суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
За наслідками розгляду позовної заяви ТОВ «Імпорт Логістік Групп» Господарським судом Харківської області винесено рішення від 31.03.2026 у справі № 922/372/26.
21.04.2026 ТОВ «Імпорт Логістік Групп» звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 922/372/26.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Логістік Групп» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 922/372/26 залишено без змін. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття, а отже, рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 241 ГПК України набрало законної сили 06.07.2026.
Разом з тим, заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу позивач подав 07.04.2026, а вже 17.04.2026 Господарським судом Харківської області ухвалено додаткове рішення про стягнення з ТОВ «С-Транс Авто» на користь ТОВ «Імпорт Логістік Групп» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 246,58 грн.
Отже, на момент подання позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 ще не набрало законної сили, а тому у позивача не було підстав для здійснення оплати наданих правових послуг, оскільки умовами Замовлення №1 від 05.01.2026 чітко встановлено, що послуги з надання професійної правничої допомоги сплачуються після набрання законної сили рішення суду протягом 5 днів.
Таким чином, на момент подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у справі №922/372/26 строк на оплату послуг на професійну правничу допомогу ще не настав. Тому на момент подання заяви про ухвалення додаткового рішення заявником не додано до неї доказів оплати за послуги з надання правової допомоги.
Наразі матеріали справи не містять жодних доказів, щоб вважати, що ТОВ «Імпорт Логістік Групп» не здійснить оплату наданих послуг або сплатить суму в іншому розмірі відмінному від тієї, що визначена у Замовленні №1 від 05.01.2026 до Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026 та в Акті здачі-прийняття наданих послуг №05032026/1/ від 05.03.2026.
Натомість матеріли справи містять достатню кількість доказів, що підтверджують перелік наданих послуг та їхню вартість, а тому факт надання правничої допомоги є підтвердженим. 
Разом з тим, апеляційний суд наголошує на тому, що суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
Отже, розмір таких витрат має бути розумним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, тобто відповідати вказаним критеріям.
Як вже було вказано вище, суд першої інстанції встановив, що розмір фактично не понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката є неспіврозмірним щодо критеріїв, визначених в ч. 4 ст. 126 ГПК України і правомірно зменшив розмір суми витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Апеляційний суд зазначає, що заявлену суму витрат у розмірі 34 000,00 грн було зменшено вполовину до 17 246,58 грн.
Колегія суддів також бере до уваги, що предметом спору у справі було стягнення заборгованості у розмірі 349 228,77 грн за договором поставки, а розмір задоволених позовних вимог становить 295 245,18 грн. 
Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до умов Договору про надання правових (юридичних) послуг №01/05/26 від 05.01.2026, Замовленя №1 від 05.01.2026 та Акту здачі-прийняття наданих послуг №05032026/1/ від 05.03.2026 позивач зобов`язаний сплатити своєму представнику – адвокату Потаповій О. О., 34 000,00 грн за надані правові послуги, в той час як за рахунок відповідача отримає компенсацію таких витрат лише у розмірі 17 246,58 грн.
Таким чином, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даному випадку не призводить до надмірного збагачення позивача, а відповідає принципам справедливості, пропорційності та ефективного судового захисту, закріпленим у Господарському процесуальному кодексі України та сформульованим у практиці Верховного Суду і Європейського суду з прав людини.
Отже, з огляду на те, що Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Імпорт Логістик Групп» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 922/372/26 залишено без змін, витрати на професійну правничу допомогу у встановленому судом першої інстанції розмірі, а саме – 17 246,58 грн, підлягають покладенню на відповідача як на сторону, яка програла спір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної звертається до висновків, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у цій справі.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26, яке відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, має бути залишене без змін.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1 ч. 1 ст. 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2026 у справі № 922/372/26 залишити без змін.
Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повна постанова складена 10.07.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян