Справа № 136/2129/25
провадження №1-кп/136/126/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року      м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт та Угоди про примирення від 01.07.2026, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025020060000207 від 26.08.2025 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сиваківці, Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,
за участі учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника-адвоката ОСОБА_5 
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
представника потерпілої ОСОБА_8 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 у порушення пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N?1306 відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком експерта №2625 від 27.08.2025 згідно якого в крові ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,2 %о, що свідчить про те, що на момент події ДТП він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, діючи з кримінально-протравною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Focus» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху Р-33 сполученням с-ще. Турбів - м. Вінниця, в напрямку с-ща Турбів Вінницького району Вінницької області, по своїй смузі руху, на заокругленій ділянці дороги праворуч по напрямку його руху, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:
-пункту 10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
-пункту 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»;
-пункту 12.6. ґ) «На автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год», не пересвідчився в безпечності своїх дій відносно інших учасників руху, не врахував дорожню обстановку, яка склалась, внаслідок чого не впорався з керуванням змінив напрямок свого руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій в цей час в зустрічному напрямку, рухався автомобіль марки «Geely» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , внаслідок чого відбулось зіткнення між вказаними автомобілями. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Geely» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому грудини без зміщення, які відповідно до висновку експерта № 334 від 23.10.2025 року, належать до середньої тяжкості, за критерієм тривалого (понад 21 день) розладу здоров`я.
Пасажир автомобіля «Geely» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді КТ-ознаки консолідуючих переломів нижньої гілки правої лобкової кістки та гілки правої сідничної кістки з незначним зміщенням, консолідуючого внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому верхньої гілки лобкової кістки та напівмісяцевої поверхні з помірним зміщенням. КТ-ознаки консолідуючого перелому 4-го ребра справа; дисковидних ателекстазів та лінійного пневмофіброзу базальних сегментів обох легень; дегенеративного- дистрофічних змін грудного відділу хребта. КТ-ознаки — остеоартрозу правого колінного суглобу 1-2 ступення; ентезопатії правого надколінника, які відповідно до висновку експерта № 316/332 від 21.10.2025 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки за своїм характером спричинило тривалий (понад 21 день) розладу здоров`я.
З технічної точки зору у ситуації, яка склалась, у прямому причинному зв`язку із подією виникнення дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобіля марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1, 11.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України, що підтверджується висновком судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/102-25/20271-ІТ від 18.09.2025 року.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні до суду надано Угоду про примирення від 01.07.2026 у новій редакції укладену між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 згідно з умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України. Також сторони узгодили покарання, яке повинна понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме: із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн. із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, з визначеним в угоді видом та розміром покарання, погодився та не заперечував проти його призначення.
В угоді потерпілі та обвинувачений зазначили, що розуміють та усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно за обставин вказаних в обвинувальному акті та Угоді про примирення від 01.07.2026, пояснив, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про примирення між ними із потерпілими, яку вони уклали добровільно та призначити узгоджене у ній покарання, яке спроможний виконати у повному обсязі.
Захисник у судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства та останній позиції Верховного Суду.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за участі її представника у судовому засіданні наполягали на затвердженні угоди, запевнивши, що наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання їм зрозумілі, а укладення угоди було добровільним, жодних претензій до обвинуваченого не мають.
Прокурор у судовому засіданні вказав на наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим, оскільки при її укладенні було дотримано вимоги КК та КПК України та вона відповідає останній позиції Верховного Суду у справі N 284/1083/24 від 30 квітня 2026 року.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України належить до нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами цього кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Перевіряючи Угоду про примирення на відповідність її вимогам КПК та КК України, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у справі N 284/1083/24 від 30.04.2026, відповідно до якого Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286-1 КК не суперечить інтересам суспільства.
Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, відсутність підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, а його дії вірно кваліфіковані, за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Судом також враховано, що ОСОБА_3 раніше не судимий, перебуває у шлюбі, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував заподіяну шкоду та примирився з потерпілими.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, надання потерпілому допомоги після вчинення злочину, надання матеріальної допомоги на проведення медичного огляду та лікування.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання визначеного в Угоді про примирення від 01.07.2026, яке узгоджене його сторонами за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу.
При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не містить заборони на призначення покарання за ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України, а тому застосування цієї норми не може об`єктивно та беззастережно вказувати на невідповідність умов угоди інтересам суспільства у даному конкретному випадку.
Переконавшись, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК та КК України, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди в редакції наданій сторонами від 01.07.2026, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження укладеної між потерпілими та обвинуваченим угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання, за вчинений злочин.
На переконання суду та у відповідності до ст. 50 КК України, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 29.08.2025 було накладено арешт на майно питання про яке суд вирішує відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ч.1 ст.286-1 КК України, ст. ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 469, 473-476 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 01.07.2026 між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025020060000207 від 26.08.2025 
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання узгоджене сторонами Угоди про примирення від 01.07.2026, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 коп., із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів згідно з висновком №СЕ-19/102-25/20271-ІТ від 18.09.2025 в сумі 2 228, 50 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 коп.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 29.08.2025 (справа №136/1634/25).
Речові докази по справі, які передані на зберігання на арешт-майданчику для вилучених транспортних засобів, що на території ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: Вінницька область Вінницький район м. Липовець вул. Героїв Майдану, буд. 75, повернути власникам (законним володільцям), а саме:
- автомобіль марки «Geely» д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_11 , жительці АДРЕСА_2 , фактичним користувачем та володільцем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 . 
- автомобіль марки «FordFocus» д.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_1 , фактичним користувачем та володільцем якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Речові докази по справі, - медичну карту стаціонарного хворого № 18058 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_4 (моб. тел. НОМЕР_6 ) та всіх наявних рентгенівських знімків на її ім`я та медичну карту стаціонарного хворого № 18082 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 (моб. тел.: НОМЕР_7 ) та рентгенівських знімків на його ім`я, – повернути КНП «Вінницька МКЛ ШМД», яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд. 68.
Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України. 
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1